Batesy!
Hank?
- Te jó ég! A frászt hoztad rám. - Azt hittem, segíti majd az ügyem.
Ki tudna hátat fordítani egy szomorú bohócnak?
Hadd tippeljek: a feleségem és a lányod.
Még egy mosolyt se kaptam.
Még mindig lafityolsz?
Igen, de ura vagyok a helyzetnek.
Amikor az ember megint a piához nyúl, általában nagy tivornyába torkollik.
De általában egy-három hét alatt lecsillapodnak a dolgok.
Nem aggódom.
Örömmel hallom.
Sajnálom, Hank.
Túl fogják tenni magukat rajta.
- Végül. - Ja.
Ja, egy-három héten belül, de éppen ez az ebben a dologban.
Hogy nincs min túltenniük magukat.
- Hé... - Mert én nem is csináltam semmit.
Szentfazéknak prédikálsz, szívem.
Érted? Le se szarnám, ha tényleg megtetted volna, amit gondolnak rólad.
De nem tettem meg!
Oké, értem.
Tudod, hogy nem mondanám el. Ez a dolog közted, köztem és a fal közt maradna.
- Még vérszerződést is kötnék rá. - Tényleg nem történt semmi.
- Értem. - Vagyis nincs mit elmondanom.
- Hiszek neked. - Ma esedékes, úgyhogy...
Sajnálom, kicsim!
Befelé! Készítek reggelit.
Nyami! Jól hangzik. Éhes vagyok.
Szólnál neki, hogy nem beszélek vele?
- Nem beszél vele. - Mi van?
Szép kis köszönés, mondhatom! Neki megbocsátasz, nekem meg nem?
Kicsit megdolgozom neked.
Haladjunk lépésben, Batesy!
A fészkes fenébe!
Hank Moody, baszki!
Nincs több megjegyzés, Sam! Már nem bírom elviselni!
Találj magadnak másik írót.
Nem fogok megsértődni. Ígérem!
Most nem a film miatt hívlak. Találkozni akarok veled, most azonnal!
- Miről van szó? - Kaliról.
Mi van Kalival?
Nem telefontéma, nigger. Csak húzd ide a segged a stúdiómba!
- Világos? - Ja. Jövök.
Különben az embereimet küldöm érted. Rajtad áll.
- Ne, ne, ne, ne! Nem kell, megoldom. - Ne akarj lerázni, Moody! Komolyan!
Máris indulok.
Helyes, baszki!
Kaliforgia
5. évad, 6. rész: "Szerelmes dal"
fordította: halamita
Meg tudom magyarázni.
Jobb is, ha meg tudod magyarázni, baszki!
Hosszú repülőjárat volt.
Elbeszélgettünk.
Egyik dologból jött a másik.
Mi a faszról beszélsz?
Nem is tudom, mi a faszról beszélek! Mi a faszról beszélek...
Te mi a faszról beszélsz?
Én arról beszélek, hogy mindig elkésel, baszki!
- Ó, értem! - Ez valami passzív-agresszív szarság, mi?
Azt hiszed, hogy a te időd értékesebb az enyémnél, ugye?
- Igazából... igazából nem. Tényleg! - Megérzem az ilyet.
De tágabb értelemben véve az én időm mindig az enyém lesz.
Nekem személyesen mindig többet fog jelenteni.
Dugulj már el, baszki, és vegyél egy órát, nigger!
Okés.
De addig is, nigger, szükségem van rád, Moody.
Miben lehetnék szolgálatára, uram?
Írtam ezt a dalt, érted?
Ja... ez elég csinoska.
Mint egy Elton John klasszikus.
Lehet, csak ez a ribanc nem egy Bernie Taupin.
Ezért nem tudunk együtt dolgozni, Calvin.
Mert ha nem fekszem le vele,
- akkor átmegy seggfejbe. - Nem tudsz szöveget írni. Nem tud szöveget írni!
Csak egy csinos arc, meg egy rohadt mosoly.
Rendben, rendben! De én miben segíthetek?
Segíts ennek a lánynak szöveget írni!
Nem, nem!
Én regényeket írok, forgatókönyveket, emaileket,
Az írás az írás, nigger!
- De én nem! - Segíts már ki, tesó!
Na jó, adok neki egy esélyt.
De ahhoz előbb jól be kell rúgnunk.
Látod, ez a legjobb ötlet, amit ma egész nap hallottam.
Menjünk!
- Rendben, és hogy kezdjünk hozzá? - Nem tudom.
Nyilvánvalóan szerelmes dal. És mi rímel a szerelemre?
Kenyerem, egerem.
"Nem kenyerem az egerem, ez lenne hát a szerelem?"
Kész! Dalszöveget írni könnyű!
A következőt!
Oké, ez a "nem vicces" arcod.
- Miről akarsz írni? - Csak nem akarom, hogy giccses legyen.
Nem azért jöttem el idáig, hogy giccses szerelmes dalokat írjak.
Bocs, az az én zsánerem. A specialitásom a giccs...
nagy, érzelgős adagokban.
Nincs szerencséd.
Na jó, azt szeretném, ha...
keserédes és sötét lenne.
Hiszen te nem is vagy egyéb, mint félédes...
tejes csoki?
Giccses vagy.
Ja.
Ha már a szerelemnél tartunk meg ilyeneknél...
Két whiskey-t kérek, csapos úr, és ne dugja vissza a dugót!
Szerintem a szamuráj eléggé odáig van.
Érted.
Istenem, kérlek!
Mit tud az a fickó a szerelemről?
Csak egy elkényeztetett gyermekember.
Mindent megkap, amit akar, de engem nem tud megszerezni.
Csak uralkodni akar a termékén.
Szerintem nem csak erről van szól.
Szerintem mindenkinél van egy különleges ember,
aki befészkeli magát a tudatába, és nem hagyja békén.
Szerintem számára te jelented ezt a bizonyos gombafajtát.
Na jó, ha valaki megkért, írjak neki egy novellát,
visszakérdeztem: "Te mit akarsz elmondani?"
Nem tudom.
Szívesen mesélnék arról, amikor először jöttem L.A.-be.
És a tényről, hogy az ember hajlamos hátrahagyni valamit vagy valakit.
Rendben.
Ez már valami. Ezzel én is azonosulni tudok.
Úgy él bennem ez a dolog, mintha tegnap történt volna.
Na, mit gondolsz?
Nem is tudom.
Szerintem nézzünk még körül.
- Tényleg? - Igen.
Pedig nekem jónak tűnik ez a hely.
- Tényleg? - Különösen a hálószoba.
- Komoly ramazurit csaphatnánk odafent. - Ezt mondtad minden helyről.
Ezzel csak a remek formádnak adóztam, asszony.
Tudod, mit? Még mindig ki vagyok dörzsölve reggel óta, úgyhogy...
Bocsi! A hotelektől beindulok.
Mitől nem indulsz te be, édesem?
A csótányoktól.
Halott kisbabáktól.
Kakitól.
- Fogd be! - Nézd, milyen közel lennénk a parthoz!
- És a hajléktalanokhoz. - Ami biztosan enyhítené
mindenféle honvágyadat New York iránt, ha előjönne.
Istenem! Nagyon nem akarod ezt, mi?
Tudod, én csak Beccára gondolok.
- Igen? - És én...
- és... nem tűnik jó ötletnek. - De hiszen még kicsi és alkalmazkodó.
Arról nem beszélve, hogy teljesen ránk van utalva.
Ha panaszkodna, megfenyegethetjük, hogy magára hagyjuk.
Lefogadom, hogy akkor rögtön befogná a száját.
Te biztos vagy ebben?
Nem vagyok. Egyáltalán nem.
- Jézusom! - Charlie szerint jó lenne, ha eltöltenék itt egy kis időt,
hogy az emberek összeköthessék ezt a gyönyörű látványt a névvel.
És ez egyszer azt tenném, amit az ügynököm mond,
ahelyett, hogy azt mondanám neki, hagyjon békén, és termelje a lét.
Tudod, mit?
Annyira jól ment a sorunk.
- Nem is. - Dehogynem!
Még kábeltévére se futotta, Karen.
Rajtunk állt.
- Tényleg? - Igen.
Na persze.
Nem igazán állsz mellém, babamami.
Azt hittem, én vagyok a múzsád.
Az is vagy.
Most azt sugallod, magyarázzam meg,
hogy összehasonlítva azzal, amit azért a New York-i sufniért fizettünk,
ez a hely ingyen van.
És még ezt is megkapod.
Pont, mint otthon!
És a következő...
most el kell mennünk a...
- Mi is az? "Sepul-Veda"? - Sepul-Vedába.
Mintha élnél!
Bocsi!
- Min merengtél el? - Semmin.
Csak mélyen kutakodtam.
Oké...
Mi rímel a vaginára?
Én nem fogok vagináról énekelni.
Te bajod. Mérföldkő lehetne a karrieredben.
Ja, nem semmi egy dalszövegíró vagy.
Ez az! Ez az! Összejött valami.
- Mehet? - Igen.
# Az emberek azt hiszik, vicces. #
# Pedig sokkal inkább necces. #
# Ez a hasmars! #
# Azt mondják, hogy durva, #
# Pedig ez kell csak az útra. #
# Ez a hasmars! Ez a hasmars! # És most jön a refrén:
- # Hasmars, csa-csa-csa! # - Oké, seggfej!
Ne már, ne már! Ez a karrierem!
Nem kell a humor? Nem kell. Oké, akkor semmi humor.
Rendben, akkor miről akarsz írni?
Nem is tudom. Csak...
Akkor mesélj a fickóról, akit hátra- hagytál. Tudod, arról a fickóról. Arról.
Féltékeny volt.
Úgy látszik, vonzod a féltékeny típusokat.
Rossz kislány!
Nem vagyok rossz, csak...
olyannak látnak.
A hip-hop Jessica Rabbitje, mi?
Nem tetszett neki az érdeklődés, amit Samurai barátunk mutatott irántam.
Ki hibáztatná érte?
És hogy ajánlatot kaptam, hogy jöjjek ide, és készítsek egy lemezt.
Ezért...
Vaaan... számodra egy ajánlatoooom!
Miért üvöltesz?
Ilyen a stílusom.
Ez a heppem. Szerintem bombasztikus.
Az ügyfeleim imádják.
Ez az ügyfeled nem.
Bocsi!
És mi az ajánlat?
Egy forgatókönyv. Az Universalnál. Épp most kezdik a gyártást.
Csiszolgatni kéne.
Tudok én csiszolgatni.
- Bizony! - Életedben nem csiszoltál még ki semmit!
- Soha életedben! - Karen, hát nem csiszolgatom
a gyönyörű nemi szerveidet majd' minden éjszaka?
Ezt lecsaptam!
És mennyi?
25 hetente.
25...
Lepedő.
- Nézd az arcát! - Imádom L.A.-t!
Imádom! Imádom!
Kimondtam, úgy is gondoltam.
És ki is állok érte.
- Tudod te azt. - Most épp ki vagy?
Nem tudom. Nem tudom.
Te is imádni fogod ezt a helyet, Karenina.
Megcsókolták egymást.
Én mondom...
Szerintem a...
döntést még nem hoztuk meg.
- Miért? - Mert... tudod,
még csak a lakásnézésnél tartunk.
A "mi" azt jelenti, "ő".
- Éreztem. - Ja.
Tudjátok, mit?
Ez a faszszopó úgy hurcolt ide szőröm ellenére.
Eleinte utáltam. Most már oda vagyok érte.
Oké, de mit szeretsz rajta?
Hogy minden hamis!
Érted? A házak mintha díszletek lennének,
és az embereket nem lehet megkülönböztetni a színészektől.
Elképesztő!
Hank karrierje a nagy durranás előtt áll, Karen.
Itt kell lennie.
Charlie Runkle.
Á, Ali, úgy örülök, hogy látlak!
Én is.
Ő lenne az?
Hank Moody, Ali Andrews,
a producered az "Isten utál mindannyiunkat"-ban.
- Örvendek! - Nem mondtad, hogy szívdöglesztő!
Hagytam, hogy magadtól jöjj rá.
Örülök, hogy végre találkoztunk, Hank.
- Nagy rajongód vagyok. - Nem, nem vagy az.
Hogy nem?
Nagy rajongód vagyok, Hank. Esküszöm!
Imádlak. Alig várom, hogy belekezdjünk.
De gyorsan beindulnak itt az emberek! Neked nem tűnt fel, Karen?
Ali, ugye?
- Bemutatom Karent. - Szia! - Karen a legjobb barátom,
a szerelmem...
Nem mondd el neki...
és a babamamim.
- Mind megvolt? - Igen.
- Nagyjából? - Örvendek, Ali.
Én is örvendek.
Félrehívhatnálak esetleg, hogy meghívjalak egy italra?
Tudom, holnap találkozunk a szövegekkel kapcsolatban,
de szeretnék rögtön belecsapni a lecsóba, és beizzítani téged is.
Menj! Csapj bele a lecsóba!
- Izzítsd be magad! - Jó! Tudod, mennyire imádom a zsargont!
Van valami, amit nem mondasz el.
Valamit eltitkolsz előlem, hölgyem.
Azért, mert mi van, ha azt gondolom, az igazság rossz színben tüntetne fel?
Lehet, hogy az igazság kell ahhoz, hogy befejezhesd ezt a dalt.
Aznap este, amikor elindultam L.A.-be,
amikor a repülőn találkoztunk...
Az exemmel vacsoráztunk egy utolsót.
És sokat veszekedtünk, tudod, és...
őszintén szólva boldog voltam, hogy elhagyom a várost.
De akkor este annyira édes volt!
Megint ugyanaz a fickó volt, akibe azóta szerelmes voltam,
amióta csak az eszemet tudom.
És szerettem volna...
maradni.
Vele akartam lenni.
De aztán megkérdezte, lefeküdtem-e Samuraijjal.
És hazudtam. Azt mondtam neki, amit hallani akart.
Erre ő elővett egy gyűrűt, és megkérdezte, hozzámennék-e.
És mit mondtál?
Semmit.
Szóhoz se jutottam.
Felálltam, és kimentem a mosdóba.
Vizet fröcsköltem az arcomra.
Hátul kisurrantam,
beugrottam egy taxiba,
és egyenest a repülőtérre hajtottam.
Vissza se néztem.
Tudtam, ha visszamegyek az asztalhoz, igent mondtam volna.
De...
akkor az álmaim sose váltak volna valóra.
Hé, hölgyem!
Jöjjön vissza az ágyba!
Ezt találtam a zsebedben.
Ali Andrews: "Kérlek, hívj, amikor csak akarsz!"
Ugyan, ne szórakozz, Karen!
- Meg se néztem. - Szóval ő...
- Láthatod, mennyire érdekel. - Tegnap este úgy látszott, érdekel.
Csak úgy dőlt belőle a kedvesség és a hízelkedés.
- Ki ne szeretné ezt? - Nagy rajongód...
- Miért ne tetszett volna? - Simán lefeküdne veled.
Igen, de én csak veled akarok lefeküdni.
- És akkor? - Igen, most éppen.
De ez még változhat.
- L.A. megváltoztatja az embereket. - Nem, nem!
A városok nem változtatják meg az embereket.
Még az emberek sem. Vagyunk, akik vagyunk.
Tényleg azt hiszed, van esélyünk együtt maradni?
Leszarom az esélyeket! Mi alakítjuk a saját esélyeinket.
- Hihetetlenül naiv vagy. - Te pedig hihetetlenül hihetetlen vagy.
És nem mellesleg gyönyörű.
És még ennyi év után is nedvesebb leszek tőled,
mint egy Nyugat-Afrikai prosti monszun idején.
- Istenem! Ezzel annyira nem bűvöltél el. - Dehogynem!
- Ez visszataszító! - Pedig el vagy bűvölve, mert tudod, régóta szeretlek.
És nincs az a bárcás producer a Mississippi ezen oldalán,
aki ezen változtathatna.
Tényleg?
Na, gyere!
Gyere vissza az ágyba!
Csapjunk kaliforgiát!
Tényleg?
Miért, itt másmilyen?
- Egy kicsit. - Oké.
Nedvesedjünk be!
Ez giccses, Hank.
Cseszd meg!
Csak vicceltem.
Ez gyönyörű.
Szerinted fel tudnád énekelni?
- Remélem. Gyönyörű szöveg. - Igen, de ez csak szöveg.
A zenét neked kell hozzátenned.
Határozottan úgy érzem, hogy menni fog.
Olyan, mint egy időgép. Visszavisz New Yorkba.
Pontosan emlékszem, mennyire izgatott voltam,
és mennyire szomorú és ijedt.
Szerinted visszatalálsz még valaha a pasidhoz?
Nem tudom.
Elég sokat járatom rajta az agyam, oda-vissza, azon rágódva,
hogy "mi lett volna, ha"...
meg hogy "ugyanakkor viszont".
Ismerős érzés.
Szerintem akadnak az életben olyan emberek, akik...
ösztönzik a művészetet.
Felfújjuk őket ezekké a mitikus karakterekké,
és felruházzuk őket mindenféle varázslatos tulajdonsággal.
De lehet, hogy csak egy lépcsőfokot jelentenek valami nagyobbhoz, jobbhoz.
Ez meglehetősen cinikus nézőpont.
Itt vagy például te.
Basszus, kipréseltem belőled egy dalt.
És... ez eszméletlenül baró.
Istenem, olyan kizsákmányoltnak érzem magam!
Mit kapok cserébe, amiért mélyre ástam,
és lecsupaszítottam a lelked?
Amit csak akarsz.
Hát, én...
Szerintem nem lenne helyes kihasználni az összetört szíved és a pezsgőzést.
Ennél többről van szó, és szerintem te is tudod.
Tudom?
Mert tökmindegy, mennyire zűrös...
vagy helytelen...
vagy hogy mekkora szarba kerülhetünk miatta,
valahogy mégis folyton összejövünk.
Ez igaz.
Lehet, hogy épp ettől lesz annyira kívánatos.
Kérsz még egy kis vizet?
Nem, elég lesz.
Pedig nem úgy nézel ki.
- Hogy nézek ki? - Mint akin átment az úthenger.
- Találó. - Nézd, tudom, hogy sok ez így egyszerre.
- Talán nem ártana felhívnom Charlie-t. - Miért? Mit mondanál neki?
Nem hiszem, hogy bármit mondanék. Csak üvöltenék.
Megértelek.
- Tényleg? - Tényleg.
A könyved zseniális.
És mi mozifilmet csinálunk belőle.
- De bízz bennem! - Csakhogy az nem romantikus vígjáték.
- Tudom, mit csinálok. - Nem romantikus vígjáték.
A könyved mélyen romantikus és nagyon vicces.
Ugyanakkor nagyon sötét és keserédes.
Teljesen.
Ez most komoly?
Igen.
És nem éppen a megfelelő módon reagálsz.
Miért is van ez?
Azért, mert a jobbik felem levágná a farkam, ha tudná, mi folyik itt.
- Akkor talán nem kéne szólni neki. - Én nem is fogok.
- Már így is azt gondolja, tisztes- ségtelenek a szándékaid. - Igaza is van.
Azért bárcsak elmondhatnám neki!
Odáig lenne. Általában azt szoktam neki mondani, mennyire téved.
Mennyi ideje vagytok együtt?
- Tényleg érdekel? - Sosem szoktad megcsalni?
Nem. Kéne?
Semmi közöm hozzá.
Szerintem csak rosszul ítéltelek meg.
- Ez alatt mit értesz? - Semmit.
Az első kefelevonat, 12 hét múlva. Vállalható?
Miért ne lenne az?
Nagyszerű! Sok sikert az íráshoz! Hívd fel Todd Carr-t!
A stúdióba mentem. Túl izgatott voltam. Nem bírtam várni. Kösz, még egyszer! Mindent. Kali
- Milyen volt a találkozó? - Kábé, mint egy rémálom.
- Csak nem akart megdugni? - Dehogynem!
Ennyire ellenállhatatlan vagyok.
Olyan vagyok, mint a légypapír ezeknek a hollywoodi típusoknak.
Viszont tényleg elgondolkodtatott.
Miről?
Hogy mégse, és mondjuk, hogy megpróbáltuk.
Hogy érted?
Szarjunk bele! Szarjunk erre a helyre!
Miért kockáztassunk egy jó dolgot?
Tudod, "ne akard még jobbá tenni, ami jó", és más közhelyek.
Maradjunk New Yorkban! Charlie meg fogja érteni.
És ha nem, baszódjon meg a kopasz fejével együtt!
- Tényleg nagyszerű az életünk. - Úgy bizony!
Annyira szerencsések vagyunk.
Teljesen.
- Éppen ezért kéne belevágnunk. - Igen.
Mi?
Nagyon izgalmas helyen vagy most.
A legtöbb ember el se jut odáig, ahová te.
Olyan ez... mint az amerikai álom, vagy ilyesmi.
Meg kéne lovagolnunk a hullámot, és meglátjuk hová visz el bennünket.
- Biztos? - Vagyis...
Igen, mert amíg együtt vagyunk, ki nem szarja le, hol élünk, nem?
Hát...
akkor legyen!
Los Angelesbe költözünk.
A fenébe, a picsába!
Most, hogy hangosan kimondtam, nem szívhatom vissza.
Egészen elképesztő vagy, tudod?
- Nem, nem vagyok. - De, az vagy.
Nagy valószínűséggel a legjobb babamami, akire férfi csak vágyhat.
Tényleg?
Ezt el ne feledd!
Soha.
De soha.
Moody, hé, haver! Gyere! Hörpints egyet te is!
Parancsolj, haver!
Ezek szerint tetszik?
Gyönyörű, ember! Ez a kirakós hiányzó darabja!
Ez az album eddig is sokszínű volt.
De amit ti csináltatok, az az i-n a pont.
Mindketten kitettetek magatokért.
Örömmel álltam rendelkezésre.
Ti dugtatok?
Ugyan, szerinted volt nekünk arra időnk?
Azt a nyomorult dalt írtuk.
Biztos képzelődök!
- Hé, te! - Igen?
Játszd le!
Vegyél elő pzs-t, Moody! Össze fogja törni a szíved, baszki!
Hangosítsd már fel, bazmeg!
# A csillagokat ígérte neked, #
# mintha a gondolatait olvastad volna, #
# A csupa flitter #
# és az idegenek társasága, #
# a félelem, amit magaddal hoztál, #
# azt hitted, megszöktél előle, #
# de még akkor is, mikor megtörtél, #
# meg tudtak győzni. #
# Nézel kifelé #
# a fényeken át #
# egészen reggelig, #
# de nem ragyogtak úgy, #
# mint az éjszakai ég. #
# És nem ragyogtak úgy, #
# mint a párás hajnal, #
# mint a pezsgő és a szívfájdalom. #
# De nem ragyogtak úgy, #
# nem ragyogtak úgy, #
# mint az éjszakai ég. #
# Nem ragyogtak úgy, #
# nem ragyogtak úgy, #
Szia! Bejöhetek?
- Persze! Minden rendben? Becca? - Nem, nem! Ő... jól van.
Ő nagyon is jól van.
Mi a helyzet?
Richard. Ő...
Nem fog leállni az ivással.
Szerintem nem képes rá. Úgyhogy...
És én...
Szerintem én se vagyok képes rá.
Nem hiszem, hogy képes vagyok...
Szerintem nem tudok így élni.
Biztos vagyok benne... biztos vagyok benne, hogy...
lefogadom, hogy felül fog kerekedni rajta.
Igen, talán. Talán. Talán így lesz.
Csak azt nem tudom, ki tudom-e várni, érted?
És az igazság az, hogy...
azt hiszem, hogy szörnyű hibát követtem el, érted?
twitter.com/halamita