Korábban a Kaliforgiában:
Az idők végezetéig szeretni foglak,
de nem lehetek többé a férjed.
- Ez akkora megkönnyebbülés! - Bizony, ugye?
Egyenesen felszabadító!
- Otthagyom a sulit. - Dehogy hagyod!
- Író akarok lenni. - Miért?
Írónak lenni szívás.
Komolyan azt hittem, hogy ennél támogatóbb leszel.
Olyan ügynököt akarok, aki megérti, min megyek keresztül
művészként és melegként egyaránt.
Langyügynököt akarok.
Annyira jól összejöttünk aznap este.
És hogy szemernyi esélyünk legyen visszajutni oda,
össze kell szedned magad.
Nagyon tetszett a könyved, Ophelia.
Jó neked, Marcy.
Nincs szükséged férfira a boldogsághoz.
Leszerződtél Robbie Mac-kel?
Igen, de nem voltam benne biztos, hogy ráharap-e.
Pedig ráharapott. Fent van a Deadline-on.
Ismered ezt a szarjankót?
Ennek a szarjankónak most épp rehabon kéne lennie!
Úgy fest, visszaestem egy kicsit.
Lóhalálában vissza kell térnem a rehabra.
Nem tudnál esetleg elvinni?
Igyunk a félig sikeres rehabodra!
Egs!
Igyunk az én farkcsóváló langyügynökömre!
Sokkal jobb az életük, Hank.
A melegek jól kifundáltak mindent,
különösen ha a szexről van szó.
Ha dugni akarnak, hát egyszerűen megteszik.
Az ösztöneikre hagyatkoznak: se bűntudat, se szégyenérzet.
A heteróknak térdre kéne rogyniuk, és tanulni a jó példából.
Majd felhozom a következő értekezleten.
Örülök, hogy visszakaptalak, tesó!
Jó, hogy újra a tiéd vagyok.
Szóval...
mi jön most?
Forgatok valamit a fejemben.
Nem tudom, regény lesz-e...
vagy esetleg novella, de a karakter már megvan.
- Találkoztam egy nővel a rehabon, és... - Jó, jó, ez mind szépen hangzik, de...
Ja, ja, ja, te is tudod, mi következik.
Ajánlatom van számodra!
Én pedig passzolok.
- Hogyhogy passzolsz? - Bizony.
Mi a fenéért?
Szeretnék egy kicsit a saját kedvemért írni, Charlie, érted?
Nem akarom Hollywood ujját érezni az édes kis ánuszomban.
Miért dolgoznál ingyen, amikor óriási zsét akasztanék le neked?
Nincs rá szükséged?
Épp most coltoltál le egy valag dukátot a rehabra.
Hát, persze, a zsé mindig jól jön.
- Igen, igen... - Mi van, ha gyors a meló?
De sosem azok.
Mi van, ha a Portyán remake-jéről van szó?
Ne már, Billy Friedkin, Al Pacino!
És már kezdődik is.
Már mindent összekészítettem neked ide, érted?
- Charlie... - Nézd, ne, ne, ne, ne, ne!
Csak ülj le, és lazulj, jó?
Hoztam popcornt, hoztam vörösbort.
Charlie, most nincs kedvem mozizni veled.
Megnézném Karent, hogy hogy állunk az újraegyesüléssel.
Előbb csináld meg a leckéd!
Holnap nagy, hollywoodi megbeszélés vár ránk.
Kaliforgia
6. évad, 4. rész: "Ami a csövön kifér"
fordította: halamita
Csodálatos lesz, Hank. Semmi ok az aggodalomra.
- Nem is aggódom. - Helyes!
- És te? - Nem, nem, nem.
Totál derűlátó vagyok. Maga a derűlátor.
Ja, azért izzadtad át ezt az olcsó, ronda zakódat.
Tudom, tudom, tudom.
Hank, ez elképesztően nagy találkozó lehet,
de nem érem el Robbie-t mobilon.
- Már itt kéne lennie. - Szerintem nincs gond.
Biztos csak odakint lófrál valahol...
- Szopja valaki farkát. - Jesszusom, Charlie!
Ez egy kicsit... nem semmi, nem gondolod?
Hank, a faszi egy zsákra való farkat szop le reggeli előtt.
Egy zsákra valót? Az jó sok fehérje.
Remélem, könnyűt reggelizik.
Vagy legalább bedob némi zöldséget.
Nem vagyok ideges.
- Ali nagy rajongónk. - Ali?
- Igen. Ali Andrews. - Charlie...
- Neked különösen nagy rajongód. - Charlie, Ali Andrews volt a producere
az Őrült kis szerelemnek. Bedobta magát, én visszautasítottam a közeledését.
Erre kirúgott, átíratta a forgató- könyvem. Ismerősen hangzik?
Rémlik.
- Charlie, hogy felejthetsz el egy ilyen dolgot? - Most már beugrott.
Mert sok hidat felégettél már, Hank.
Annyi embert felbőszítettél már! Ők pedig folyton cserélődnek.
Hank, most ő vezeti a stúdiót.
Charlie.
Hank.
Ali.
Jó újra látni titeket! Gyertek be!
Ali Andrews...
Az egyik legsikeresebb nő Hollywoodban.
A szerencsés 7. a 30-an 30 alattban. Gratulálok!
- Hol van az ügyfeled, Charlie? - Bármelyik percben beeshet.
És készüljetek egy kis kényeztetésre.
- Lélegzetelállítóan jóképű. - Végül is filmsztár.
Még szép, hogy lélegzetelállító. De tiszta is?
Makulátlan.
Annyira tiszta, hogy ehetnél róla.
Ja, hallottam, hogy újabban ez a zsánered, mi?
- Mindig is sejtettem. - Én is.
Nos, Hank, mondd el a sztorit!
Láttad az eredeti filmet?
- Igen. Zseniális. - "Zseniális."
Miért zseniális nektek minden?
Miért nem elég, ha egyszerűen jó, vagy rendben van?
De elkalandoztam.
Láttad az eredetit, az az én sztorim.
- Hogy szeretnéd felfrissíteni? Hogy nyúlnál hozzá? - Hogy nyúlnék hozzá?
Úgy nyúlnék hozzá, hogy lenyúlom. Lenyúlom, és a magamévá teszem.
Á, értem már. Hiszen a történetmesélés sosem volt az erősséged, igaz?
Neked mindig a hang, az attitűd volt a fontos,
a sok duma, és semmi akció.
Na jó.
Mindketten tudjuk, miről szól ez.
- Valóban? - Igen.
És ha még mindig azt szeretnéd, hogy történjen valami,
- részemről okés. - Te most viccelsz!
Szeretetteljes, monogám kapcsolatban voltam akkoriban.
Most már nem annyira. Vagyis még mindig szeretetteljes,
de a testiség síkjára már nemigen jutunk el,
ami szívás, ugyanakkor teret ad számomra némi szabadossághoz.
Bár ekkora képzelőerőd lenne írás közben!
Szerintem tisztába tenné a dolgokat, nem?
Láthatóan az a fajta nő vagy, aki hozzá- szokott, hogy megkapja, amit akar.
És én vagyok az, aki nemet mondott a husi kis jóságaidra,
amitől hirtelen még kívánatosabbá váltam.
Merthogy a keserűség és önsajnálat piedesztáljára emeltél.
Ez izgalmas, nem? A szexuális feszültséget... vágni lehet.
Akár fel is lehetne szeletelni, aztán pirítósra kenni.
Miért nem húztok a picsába az irodámból?
A stúdiómat kell vezetnem.
Ki akar újraforgatni egy 70-es évekbeli klasszikust?
Igazából 80-ban jött ki.
Csendet, írókám!
A férfi... a névtelenség homályából...
aki színt vallott nemrégiben.
Aki nagyon bátran, mutatósan vallott színt,
Aztán elhozta nekem ezt a filmet.
Először azt gondoltam:
"Kit érdekelnek a névtelen melegek,
akik egymás segglyukát gyűrik sötét, nyirkos bőrbárokban?"
Aztán arra jutottam: "Ezt a fickót igen."
Három hónap lepukkant buzibárokban,
és még fizetnek is érte?
Hol a picsába' kell aláírni?
Na mit szólsz, te snájdig?
- Láttad az eredetit? - Ó, hogyne!
Egyszerűen zseniális!
Hangosítsd fel!
Ó, ne!
Behúztuk, ott a szobában... ez egyszerűen zseniális!
Nyugodj már le, Judy Garland!
Gyertek el ünnepelni ma este!
Az Ökölbe...
- a Santa Monica és a Robertson sarkán. Legyetek ott! - Különben megöklözöl.
Nekem dolgom van a Végbélsüllyedésben.
- Tudod, ott van Silver Lake-ben. - Légy ott, írókám...
- különben kiszállsz a projektből. - Ott lesz, Robbie.
Tuti biztos.
Csak ki kell szednem a farpofa-kivágásos nacijaimat a raktárból.
Nem semmi egy fickó, mi?
Te viszont légy óvatos,
különben egy bizonyos része végül még egy bizonyos részedben fog kikötni.
Miért jósolsz esőt a melegfelvonulásomra?
Mert esni fog, Charlie.
Mert vagy egy vödörnyi finom, krémes trutyi fog esni.
Remélem, van nálad esernyő.
Istenem, Marcy, annyira hálás vagyok, hogy lerendezel!
Te most viccelsz?
Részemről az öröm.
Egyébként pedig ez a gyantázás a cég ajándéka - az én kontómra.
Ne légy nevetséges!
- Nagyon jó a híred. - Ez kedves.
Úgy értem, én vagyok az ász, ha a puncik megszépítéséről van szó,
de... az írásaid túl sokat jelentenek nekem.
Ez a mostani, ez díjmentes.
Köszönöm, ez nagyon kedves.
Mondhatok valamit?
És hidd el, furán fog hangzani.
Nekem bármit elmondhatsz.
Oké, rengeteg sunát láttam már életemben,
de a tiéd egyszerűen lélegzetelállító.
Eltartott egy darabig, míg átvágtam magam a bozótoson,
de mihelyt letisztult a terep, tyű!
- Köszönöm! - Őszintén, mintha csillogna.
- Tudod, mitől van? - Nem.
De, kérlek, áruld el, mert az enyém olyan, mint a napos gépsonka.
Nem érintette férfi.
De... vagyis, szoktál... hogy szoktál... szoktál egyáltalán...
Ó, hogy hogyan gondoskodom magamról?
Marcy, pontosan azt teszem.
Én gondoskodom saját magamról.
Nem kell nekem férfi ahhoz, hogy elélvezzek.
Egyfolytában elélvezek.
Épp az előbb is.
- Tényleg, most az előbb? - Nem, csak vicceltem.
De jobb módot találtam.
Ha visszatartod, erőt nyersz belőle.
Ez azért kemény cucc, Ophelia.
Úgyhogy ahelyett, hogy a fejemet egy férfi ölébe dugtam volna,
belenyomtam az orrom egy könyvbe, és sose néztem fel többé.
És képzeld, az összes álmom valóra vált.
Nem lehet, hogy egyszerűen inkább a lefetyelést kedveled?
Szeretem a nőket, de nem úgy.
Inkább magamban vagyok,
egyedül, az első kiadásaimmal és a hummuszommal.
Imádom a hummuszt.
És a gyerekeket?
Á, undorító kis teremtmények.
Csatlakozom!
Ó, Atyám!
Na jó, egy ital, Hank, és ennyi. Ígérem!
Akár maradhatok egész éjszakára.
Ez olyan, mint az "Indiana Jones és a Vazelinos Ököl Temploma."
Runkle!
Szeretnélek bemutatni pár embernek.
Behatolunk!
Ne tégy olyat, amit én se tennék!
Mit iszol?
- Batesy! - Hank!
Mi a faszt keresel itt?
Szerinted minek látszik?
Alapkutatás... a következő könyvemhez.
A kérdés inkább az, hogy te mit keresel itt, kiscicám!
- Á, Charlie most épp meleg. - Most épp?
Mondok én valamit, az a helyes kis mogyorós puszedli
golyókkal az állán született.
- Hogy van Karen? - Jól.
Összebútorozott Marcyval...
Nem abban az értelemben.
Ezt most nem értem.
Hogyhogy nem veled bútorozott össze abban az értelemben?
Én se értem.
Valószínűleg a rossz időzítés bajnokai vagyunk.
És elmész Becca dolgára ma este?
Becca milyen dolgára?
- Honnan tudsz egyáltalán Becca ma esti dolgáról? - Tartjuk a kapcsolatot.
Folyton az írásról kérdezget.
Annyira cuki! Amúgy fantasztikus, Hank.
Engem sose kérdez az írásról.
Az több dolgot is jelenthet.
Vagy felismeri, ki az igazi író,
vagy még nem áll készen, hogy magához engedjen, Hank.
Biztos nehéz dolga van szegény lánynak.
Író akar lenni.
Az apja is meglehetősen jól nyomja.
"Meglehetősen"?
Semmi gond, még mindig fiatal vagy.
Ha a legnagyobbak egyikévé akarsz válni,
akkor verjél gyökeret a seggeddel a székbe,
és vérezd ki magadból a fasszopót!
Köszi az otromba tippet, prof!
Szívesen! Figyu, mennem kell. Vár a munka!
- Sok itt a szomjas fiúka. - Jó ember vagy, Gunga Din.
- Igen, és jattolni szabad. - Ó, valóban?
Élvezd ki, édesem!
Ott van.
Az Abbott's Habitben lesz, Venice-ben.
Azt hiszem, kábé 11 körül következik.
Köszi, Batesy!
- Baszódj meg! - Szia, írókám!
Hűha!
Várjatok egy percet!
Igaziak vagytok.
Azt hittem, csak káprázat, de parfümillatot árasztotok...
és nőiséget.
- Mit kerestek itt? - Robbie meghívott minket is...
- ünnepelni. - Sziasztok mindannyian!
Most jön Runkle nagy, meleg bulija!
Nyomás!
Gyerünk, lóra fel, Runkle! Te velem jössz!
Szorítsd a lábaid az acélszukám köré! Indulás!
Uccu, fel!
Ez az!
- Tévedsz, Karen. - Hogy?
Tévedsz. A férfiak az ellenség.
A mi mellünk ellenségei.
A mellenségeink.
A mi mellenségeink!
Ez tetszik!
Ez jó, Marcy. Igen, imádom!
Ez lesz a következő könyvem címe.
Köszönöm!
Én köszönöm!
Mellenségeink - írta Ophelia Robins.
Hogy teszik tönkre a férfiak a vaginádat,
és hogy szívják ki az életkedved.
Jézusom!
Elbájoló!
Úgy véled az átható férfigyűlöletem nagyon extrém, nemde?
Szerintem nem.
Igen, így vélem.
Akkor hadd kérdezzek valamit, Karen!
Pontosan mire is jutottál a hercegnős mítosszal?
Csak mert amennyire én látom, mindenki, akivel együtt voltál,
ráunt, hogy téged dugjon,
és szépen átszokott valaki más cicijére és puncijára.
Bill nem!
Bill farkára te untál rá, és visszametél Hankhez,
aztán Bates vadászott le azon melegében.
- Oké, oké, nem kell mindjárt... - Csak tisztába teszem az eseményeket.
Karen, még van mit javítanod magadon.
El kell távolodnod ettől a mesebeli heppiendinges fantáziavilágtól,
hogy a jelenre koncentrálhass!
Mert ki vagy te?
Mi tesz boldoggá?
Az, amit épp most teszek, épp az.
Nem, ez nem igaz! Harcolsz ellenem.
Kifinomult, intelligens nő vagy.
Miért töltöttél ennyi időt pasikkal?
Mert szórakoztatóak.
Molesztáltak gyerekkorodban?
- Nem. - Tudjátok, mit?
Most komolyan, azt hiszem, engem igen.
Az őrült Andy bácsikám alul semmiben flangált a házban,
amikor vigyázott ránk.
Az is számít?
Igen, hogyne számítana, Marcy.
A pénisz nemcsak hogy egy undorító tartozék,
egyben halálos fegyver is.
És az új könyvemben, amelynek épp nevet adtál,
a farokketrec használata mellett érvelek.
Ez afféle erényöv férfiaknak.
És őszintén... szerintem tényleg használni kéne...
Ez micsoda? Ezeket nem mi rendeltük.
Az ott ülő urak küldik.
- Ez nagyon kedves! - Ejha!
- Hogy merészelik! - Köszönjük!
Még mindig megvan!
- Hölgyeim! - Hali!
Üdv!
Helló, fiúk!
Igen, hölgyek vagyunk.
És megtisztelő az önök érdeklődése,
de ezt a belépőt rosszul tervelték ki,
és amatőr módon hajtották végre.
Szóval ha eleget fizetnek nekünk ezekből,
akkor elvárható tőlünk, hogy szétrakjuk a lábunkat,
és leszopjuk a piszkos farkukat.
Ez lenne a pálya? Ez a pálya, ugye?
Ez a kimondatlan egyezség.
Nem ez lenne a legrosszabb befejezése az estnek, nem?
Hát, lehet, hogy nem.
De mi lesz a másnap reggellel,
amikor vad, reggeli szájszaggal ébredünk,
alaposan felfújódva ettől a gyönyörű büdös sajttól?
Vajon a jó reggelük kibírná a kirobbanó hasmenésünket is?
Vajon a szerelmük kibírná a hormonzavarainkat,
a klimax körüli időszakot, és a petefészkünk totális elapadását?
Merthogy mi nők vagyunk, srácok.
És kurvára korosodunk.
Nem maradunk lelkes szexuális játék- szerek örökké. Szóval mit szólnak ehhez?
Még mindig fizetnének egy italt?
Hogy értik, hogy nem?
Csak nem mondtam valamit? Mi történt?
Már nem is... elkérhetném a számukat?
Mi van, visszamennek anyucihoz? Kibaszott gyerekek!
Ez hihetetlen volt, Marcy! - Ajjaj!
Az előbb átvetted a hatalmat a nőléted felett!
Izzadok!
- Ez egyszerűen... - Köszönöm!
- Ilyen szó nincs is! - Köszönöm!
Dehogy nincs! Ez volt a címe az első könyvemnek.
Na jó, ki kér desszertet?
Rachelnek nagyon tetszik Charlie.
- Miért? - Mert cuki.
Tudod, tényleg cuki.
Mindenféle szarnak kiteszem, de tényleg elbűvölő egy szarházi,
abban a sétáló, életnagyságú pénisz féle értelemben,
mint egy PEZ cukorka tartó.
Kár, hogy homsi.
Á, nem is homsi.
Nem?
Csak úgy tesz. Le akart szerződni Mac Töflekkel.
Megteszi, amit meg kell tennie. Igazi végrehajtó, az én komám.
Menj csak oda hozzá, s szólj, hogy bírod a buráját.
Úgy oda lesz, hogy beleélvez a gatyájába.
Úgyhogy állj tőle pár lépésnyire!
De komolyan! Tartsd fel a kezed!
- Charlie, szeretnék köszönetet mondani. - Szívesen!
Kijöttem a rehabról, és a te szerető karjaid vártak.
- Sose éreztem magam még ennyire védettnek. - Ez a dolgom, Robbie.
Úgy örülök, hogy a szol- gálatomba fogadtalak.
Örülök, hogy szolgálhatlak.
Szerintem szeretkeznünk kéne.
Jó... mi?
Dughatnánk...
Legalább egyszer.
- Miért? - Mert izzik köztünk a légkör.
Láthatóan vonzódsz hozzám,
és bár én nem vonzódom hozzád fizikailag,
elképesztően hálás vagyok neked,
ami néha még izgatóbbá teszi a dolgot.
Mit szólnál, ha szopnál egy darabig,
és aztán beleélveznék abba a cuki kis popódba.
Mi a véleményed?
Na...
gondold meg!
Még visszajövök.
Charlie...
Tudom a titkodat, Charlie.
Tényleg?
- Tudom, hogy csak tetteted. - Tettetném?
- Tettetem! - Igen!
Szerettem volna elmondani, hogy mindig is buktam rád.
Annak idején nálatok gyakornokoskodtam,
és gondoltam rá, hogy bevalljam,
de aztán kirúgtak téged a maszturbálós videó miatt,
és elszalasztottam az alkalmat.
Ha volna egy perced, nagyon szívesen leszopnálak.
Miért csináltad meg egyáltalán a filmet?
Oltári nagy szar lett.
Az Édes kis semmiség 300 millió dollárt hozott a konyhára világszerte.
És 50-be került. Neki köszönhetem a karrierem.
- És tönkrevágta az enyémet. - Ugyan, azt saját magad tetted tönkre.
Hihetetlenül nehéz veled dolgozni.
Ja, persze. Mert nem hódoltam be?
Még csak nem is emlékszem az esetre, amit folyton felhánytorgatsz.
A túrót!
Az irodádban ültünk, a kanapédon, pont, mint itt.
Aztán hozzám hajoltál, és lesmároltál...
Pont így.
És emlékeim szerint még a kezedet is a lábamra tetted...
valahogy így.
- Rémlik? - Ha te mondod.
Nem tudom, hogy csak a meleg szex beszél-e belőlem,
- de most rohadtul jól nézel ki szerintem. - Ezt a dumát!
Ettől még azt gondolom, hogy gonosz, kisszerű és bosszúálló vagy.
De arra gondoltam, összehozhatnánk egy kis gyűlölet-szexet,
- csak hogy kimozogjuk a mérget. - Ha te mondod.
Szóval beismered, hogy még mindig belém vagy zúgva.
Bocsi, meggondoltam magam.
Baszódj meg!
De kurvára heteró vagyok most!
Na jó!
Emlőmirigyek!
Jó, jó, Charlie, csak várj egy pillanatot!
Charlie, pisilnem kell, és fel kell dugnom a fogamzásgátlót.
- Király! - Oké.
- Tegyed csak! - Jó.
Tegyed csak! Istenem!
De jó ezeket a lányos szövegeket hallgatni!
Igen?
Igen!
Charlie, készen állsz rám?
Á, látom, igen.
Levetkőztél Robbie-nak.
Tessék...
Nézd csak meg!
Ez brit acél.
Lenyűgöző egy dorongod van, Robbie.
Jó tömör.
Tömör farok és golyók! Ez...
- Ez igazi filmsztár szerszám! - Köszi, Charlie.
Szeretnéd körbefonni az ajkaiddal, vagy mi?
Nagyon kedves tőled, hogy felajánlod...
Charlie, mit művelsz?
Vegyél már fel valamit, te lány, ez gusztustalan!
- Charlie, mi a fene ez? - Ő koslatott utánam.
Egyszerűen nem lehetett levakarni. Megpróbált megerőszakolni!
Még a farkaddal se nyúlnék hozzá.
- De tényleg, undorító! - Mekkora egy seggfej vagy!
Tudod, mit, Robbie? Csak megjátssza, hogy meleg.
Egy szavad se hiszem.
- Charlie? - Nem! Ugyan, dehogy!
Itt az igazság pillanata, Charlie.
Nyisd ki a szád, és mondd: ááá!
Nem megy!
Hepatitisz C-m van...
Képzeld, haver! Nekem is!
Gyerünk, fogj hozzá! Szopj már le!
Rendben, de a nagyobb gondom az,
hogy miként fogja ez befolyásolni a szakmai kapcsolatunkat.
Szerintem csak jóval izgatóbbá fogja tenni.
Hát jó!
Ki is verhetem?
Szerintem buli van a szádban ma este, Charlie Runkle,
és én belemennék.
Hát jó... hát jó.
Hát jó!
Nem megy! Nem megy!
Bocsi, de egyszerűen nem megy.
Annyira vagyok meleg, mint egy jégkocka.
Bár nem vagyok tökéletesen heteró.
Ha most börtönben ülnék, tutira ribanc lennék.
De a való világban...
egyértelműen a gyengébbik nemet preferálom.
Annyira sajnálom!
De akkora rajongód vagyok, és egyszerűen...
És rajtam maradt ez a hazugság.
Hazug vagy és gyáva, Charlie Runkle.
Igen! Igen, az vagyok.
És tudod, mi vagy még?
Munkanélküli.
Látod?
Érzem, hogy a méreg felszabadul a testemben.
Hát nem jobb így?
Minden neheztelés mindjárt kirobban belőlem.
Évekkel ezelőtt meg kellett volna ezt tennünk.
A karriered valószínűleg sokkal jobban alakult volna.
Lehet. Sose tudhatjuk. Mindig is szívesen szabotáltam magam.
- Hank? - Igen, Charles?
Hank, lelepleztek. Lehullt a lepel, Hank.
Lebuktam!
Kaphatnék pár percet?
Csak párat?
Nézd, hölgyem, élvezem ezt az egész... izét.
De azt már kevésbé tudom, mit is gondoljak rólad, úgy általában.
Végül is kirúgattál, aztán átírattad a szövegkönyvem,
ami szörnyű láncreakciót vont maga után,
és ami végül pusztító, lefelé tartó spirálba torkollott.
Úgyhogy ne tévesszen meg ifjabb Hank keménysége!
Annyira még nem tettem túl magam a dolgon.
Srácok! Nem szállhatnék be esetleg harmadiknak?
Kanos vagyok, mint egy baknyúl.
Aki egyszer padlót fogott, az ott is marad örökre.
Baszódj meg, Hank!
- Ezek szerint ugrott az egyezség? -Hogyne ugrott volna, Hank!
És ha ugrott az egyezség, akkor én kurvára ki leszek rúgva!
És amit sohase mondanak el, hogy mennyire nehéz...
felnőni, megtalálni a helyed a világban,
elfogadni a sorsodat.
De ha szerencsés vagy, akad valaki az életedben,
aki megért téged...
aki elfogad annak, aki vagy...
Aki gyengéden továbblökdös a végzeted felé.
Úgyhogy igen, azt hiszem, mondhatjuk, hogy írónak születtem...
ami fura, mert határozottan mást képzeltem el saját magam számára...
valami nagyot...
az életnél is nagyobbat.
De puszta időpocsékolás vágyni dolgokra,
mert előbb vagy utóbb a dolgok, melyek téged akarnak,
egyszer csak felbukkannak, és megkocogtatják a válladat.
És akkor jobb, ha készen állsz.
Jó estét, hölgyeim!
- Baszódj meg, Hank! - Mit tettem?
Téged a pénisz éltet. S ő épp most éli meg a női létet.
Nem jöhetsz be.
Tetszik a költészeted, asszony, de nem értem.
Nem is kell. Semmi gond.
- Na, mi újság? - Mi újság? Megmondom, mi újság.
- A lányunk kurvára tehetséges, ez az újság. - Tudom.
Csak azért jöttél el idáig, hogy elmondd, amit már tudok?
Nem, azért jöttem el idáig, hogy elmondjam, mennyire sajnálom
az elmúlt hónapokban tanúsított szégyenteljes önsajnálatomat.
Semmi gond. Nem tartozol semmivel, Hank.
De azért örülök, hogy jobban érzed magad.
Igen, tényleg jobban érzem magam.
És most, hogy relatíve tiszta és józanszerű vagyok,
fájdalmasan tudatában vagyok annak, hogy hol hagytuk abba.
Egyszerűen... úgy értem...
- Ez annyira... - Elvarratlan?
Igen, pontosan.
Igen.
És lehet, hogy ez még így is marad egy darabig.
Ennyi nekem is leesett, de...
de esetleg újra leülhetnénk, hogy beszéljünk erről a...
az egyesülésünk állapotáról, meg minden...
valamikor a közeljövőben.
- Ne kapkodjuk el a dolgot! - Rendben, legyen.
Ne siettessük a dolgot.
De addig is, a tiszta szívű kis manónk miatt,
aki a gyönyörű lányunk... megyek, és írok valamit.
- Te írni fogsz? - Még nem tudom, mit.
- Tényleg? - Tiszta lapokkal fogok játszani, Karen.
- És papírra is vetem. - Ez érdekes.
- Készülj, hogy meg leszel John Woo-olva! - Rendben.
Örülök neked! Nagyszerű!
És részemről ez is rendben van. Viszonylag derűlátó vagyok.
Igazából... maga vagyok a derűlátor.
Jó éjszakát!
- Hát... - Jó, rendben.
A legközelebbi találkozásunkig!
- Jó éjt, Karen! - Jó éjt, Hank!
twitter.com/halamita halamita.blog.hu