Korábban a Kaliforgiában:
Ő hozott el, mert nála töltöttem az éjszakát.
- Hogy hívják? - Ross.
- Mivel mérgezed magad? - Heroinnal, kokóval, piával, speeddel.
Egy kicsit mindenből.
Aztán meg ott van a mindenféle elbaszott szexuális dolog, ami vele jár.
Honnan tudsz Becca ma esti dolgáról?
Tartjuk a kapcsolatot. Folyton kérdezősködik az írásról.
Engem sose kérdez az írásról.
Oké, szia!
- Natalie-hez jöttem. - Natalie a feleségem.
Natalie azt mondta: "Engedd be az új belsőépítészt!"
Aki én lennék.
Nem akarok rámenősnek tűnni,
de szeretném megfogni a kezed...
és feltolni a szoknyám alá.
Ha már úgyis meghalsz, nem szeretnél inkább a farkaddal a popómban meghalni?
Ha meg kell halnom,
úgy tegyem, hogy közben azt csinálom, amire születtem.
Ez az! Erre a pillanatra vártunk!
Most még a szar is zseniálissá válik bennem.
Hank, mennünk kell!
Nem baj, ha itt alszom?
Írni... esetleg áthívok pár embert.
- Ahogy csak akarod! - Gratulálok!
Bejutottál a következő körbe!
Otthon, édes...
Szent Mózes!
Ez meg mi? Hank?
Jézus, vezess!
Minden bútorom a hálóban van, Hank.
- Csak a hegyét! Ne már! - Nem!
- Hozzál kotont! - Az ott Becca?
Csak öt másodpercre! Négyre...
De jól néz ki!
- Felnőtt. - Kinyírlak.
- Egész jól fejlett. - Kurvára kinyírlak.
Tudod, a klór megöli a spermák 99,9%-át.
Bizony!
Oké, rendben! Hozok kotont. Jesszusom!
- Sz'asz, Hank! Mizujs? - Szevasz...
Apa!
Szia, Becca!
Kaliforgia
6. évad, 7. rész: "Drogbuli"
fordította: halamita
Nem kellett volna megütnöd.
Tényleg nem kellett. De akartam.
Be is perelhetne.
De akkor le kéne vágnom a farkát, hogy megetessem a hajléktalanokkal.
Tudod, még nem hallottam, hogy azt mondtad volna, sajnálod.
Hogy sajnálom-e, hogy összegányoltuk Charlie házát?
Persze, és ki is takarítok.
De hogy sajnálom-e a tök zsír bulit, és hogy mennyire jól éreztem magam?
- Egyáltalán nem. - Ez már kezd problematikussá válni, Becca.
- Nem biztos, hogy egyetértünk. - Ide vele!
- Hurrá! - Nagyszerű! Most vehetsz nekem újat.
- Ugyan, dehogy! - Jó. Akkor viszont nem fogsz tudni kapcsolatba lépni velem.
Még akár valami narkós tanyán is kiköthetek,
és nem fogod tudni lenyomozni az iPhone-omat.
Most nem nagyon kedvellek. Te nagyon kedveled most?
- Nem, én sem. - Nem értem, miért ez a nagy hűhó.
- Te is egyfolytában részeg voltál. - Nem egyfolytában!
- És füvezel. - Amikor épp van nálam.
Nekem se írtad fel receptre az orvos, vagy ilyesmi, nem igaz?
És kokózol?
Kipróbáltam a kábítószert, amit kokain néven ismersz.
De az réges régen volt,
egy messzi-messzi galaxisban,
- eltékozolt fiatalságomban. - Hazugság!
Néha fontos hazudnunk a gyerekeknek.
- Ez nem valami jó beszélgetés. - Bizony nem.
Lényeg a lényeg,
- erősen megkérdőjelezhető húzásaid vannak mostanában. - Ja.
Mondja a megkérdőjelezhető húzások királynője.
Hé! Tiszteld anyád megkérdőjelezhető húzásait!
Nézzétek, én tisztellek mindkettőtöket. Mindig.
Az otthoni életem kaotikus volt, hogy finoman fogalmazzak.
De mindig tartottam magam.
- Sosem volt gondotok velem. - Egyetértünk.
De nem várhatod, hogy szó nélkül menjünk el amellett,
- hogy teljesen elszaladt a ló veled. - Ja, ja, ahogy mondta.
De annyira jól érzem magam!
Úgy bulizok, mint egy rocksztár!
Oké, na jó, hagyjuk a handabandázást!
Elég a prédikációból!
Menjünk vele inkább terepre! Gyertek!
Indulás!
Mizujs, Runks?
Mit... mi van?
- Ez meg mi a fasz volt? - Mi... elnézést!
Elnézést! Csak volt egy élményem nemrégiben...
- Ja, az a meleg dolog? Hallottam. - Nem, nem!
Azóta megint teljesen heteró vagyok. Azt nem hallottad?
Nem.
Azt viszont igen, hogy megint kirúgtak.
Igen, az sajnálatos dolog volt.
De...
Csak nem akarod kidumálni magad a gyerektartásból, vagy ilyesmi?
- Jé, egy csomó! - Erről... hagyd már!
- Nem, nem! Soha! - Persze.
Azóta van új állásom. Jó állásom!
Azon viszont magam is filózok, hogy miért nekem kell fizetnem
egy olyan gyermek után, akit a második férjed után neveztél el.
Az még mindig nem fér a fejembe.
- Mert a te fiad, Charlie! - Tudom, s jobban szeretem az életemnél.
És igazából pont emiatt jöttem.
Merthogy halálközeli élményben volt részem nemrégiben.
És tényleg... világossá tett dolgokat számomra, Marcy. Fókuszba gyűjtötte.
És arra gondoltam, hogy nagyon szeretnék...
egy napot veled és a kis Stuval tölteni.
Hát ez nagyszerű!
Töltsd csak nyugodtan a napot Stuval,
én pedig elmegyek vásárolni.
Az is megfelel.
Örülök, ha a kedvedre tehetek.
- Mi az? - Nem is tudom.
De tudom, hogy sántikálsz valamiben.
Nem, Marcy, cserkész becsszóra! Nem sántikálok!
Sántikálatlan vagyok!
Ez csak kamu, mert mindketten tudjuk, hogy ilyen görbe még a farkad is.
- Köszi, hogy emlékeztetsz rá. - Ezért vagyok itt.
Csak tiszta vizet öntök a pohárba, Runkle.
Én meg örülök, hogy egyáltalán gondolsz rá.
Persze!
Stuart!
Tudom, hogy ez az "úgy bulizok, mint egy rocksztár" jó mókának tűnik,
de előbb-utóbb ellened fog fordulni. Tudod, milyen egy igazi rocksztár?
Nem túl szép látvány.
Hank!
Barátom!
Hiányoztál.
- És magaddal hoztad a családodat is! - Igen.
- Ő a... gyermeked? - Becca.
Szervusz, gyermek! Szia!
Beszéli a nyelvünket.
És Karen, Istenem!
- Szia! - Rólad álmodtam.
Mondtam már?
A színpadon álltam,
és kiszúrtalak az első sorban.
Elbűvölt a természetfölötti szépséged.
Úgyhogy összpontosítottam minden energiámat, és... és...
és orgazmusod lett pusztán attól, hogy néztelek.
Biztos, hogy nem csak megjátszotta?
Az én álmom volt, baszki!
Ó, Istenem! Érzek valamit.
- Szerintem lepattan a... - Fogd be a pofád!
Gyertek, be akarok mutatni nektek valakit.
Nagy rajongód... és az enyém is.
Érted már, mire céloztam?
Hank, Karen, gyermek...
- Szeretném bemutatni a költőt és filozófust... - Szent szar!
Marilyn Mansont.
Arról beszélgetünk épp, hogy készítünk egy duettet.
De lehet, hogy amerikai turné lesz belőle. Nem lenne semmi, mi?
Én csak drogozni jöttem.
Csak... viccel.
Nem igazán.
- De, tényleg... - Figyelj, azért hoztam ide Beccát, mert...
- Beccát? Ki az a Becca? - A lányom.
- Á, a gyermek! - Igen. És nemrégiben felfedezte az anyaghasználat örömeit,
márpedig én szeretném őt eltéríteni ettől,
hogy meg ne ártson neki hosszú távon, érted?
Miért tennél ilyet?
Mert szeretem, és nem örülnék, ha túladagolná magát 21 éves kora előtt.
Segítenél a tesódnak?
Hogyne!
Annak idején magam is részt vettem jó néhány drogprevenciós találkozón.
Némelyiken még józan is voltam.
Hank Moody?
Marilyn Manson.
Imádom a szövegeidet.
Megtisztelnél, ha együtt drogoznál velem.
Ez annyira király!
Ja, tényleg király.
Tudom, látlak, benn vagy a szájában, így van.
Mi a...
Braden! Annyira sajnálom!
- Új vagy itt. - Igen, az.
Az ember legszívesebben főbe lőné magát, mi?
Ahogy mondod, húgom!
- Tricia vagyok. - Szia! Charlie.
- Örvendek! - Örvendek!
Én vagyok Braden, Aidan és Jaden anyukája.
Melletted lustának érzem magam. Nekem csak egy van.
Ne csináld, Stuie! Nem, ne rakd a szádba!
Oké.
- Nős vagy? - Elváltam.
- Te? - Férjnél vagyok. 23 éve.
- Tényleg? - Igen.
Nem tűnsz annyi idősnek, mint aki ilyen régen házas.
Köszönöm, kedves tőled.
A férjemmel még a középsuliban jöttünk össze.
- Ez de király! És inspiráló is... - Ne csináld! Ne!
hogy képesek voltatok kibírni...
- ilyen sokáig. - Igen.
Ez munka amúgy, tényleg.
- Kemény munka. - Látlak, Stu.
Nem is tudom.
Meg kell őrizni a barátságot, és valahogy frissen tartani a dolgot.
- Egyetértek! - Helyes!
Egyszer elmesélhetnéd a titkotokat.
Volna kedved egyszer összejönni a srácokkal egy közös játékra?
- Ja, persze, asszem. - Jó.
Írd be ide a telefonszámod, és majd küldök egy sms-t.
Oké.
- Parancsolj! - Tökéletes.
Találkozzunk a mosdóban!
Bocsi, ez tőled jött?
Miért mentegetőzöl?
Csak adj öt percet.
És mi lesz a gyerekekkel?
Ne légy már ilyen nyámnyila! Meglesznek.
Stuie, apucinak ki kell mennie...
Csak maradj bent a sárkányban, oké, Stuie?!
Bent a szájában!
Imádok drogozni.
Ez pont úgy hangzik, mintha te mondtad volna, apa.
Ja... viccből, esetleg.
Elmondom, mi van, gyermek.
Némelyikünk Keith Moon,
és némelyikünk maga Keith Richards.
És nem tudhatjuk, melyikük vagyunk,
amíg koporsóban nem végezzük, vagy egy öregotthonban.
Ez megnyugtató. Köszönjük!
De van valami, amiről nem szoktak beszélni.
A kicsapongó szexuális viselkedés, a drogozás, satöbbi...
a végén AIDS-hez vezet.
Ezt azért el szokták mondani.
Bár nekem is elmondta volna valaki, merthogy én is AIDS-es lettem.
Csak vicceltem. Miért vágtok ilyen komoly képet?
Karácsonyra AIDS-et akarok!
Megállapíthatjuk, hogy ez az egész visszafelé sült el,
és elhúzhatunk a fenébe?
Most!
Figyelj, Moody, imádom a szövegeidet, nagy tiszteletem!
- De az ízlésed a nők terén még jobban tetszik. - Csinos ez a nő, ugye?
Vele álmodtam tegnap éjszaka.
Már attól elélvezett, hogy néztem.
De már nem vagytok együtt, ugye?
Úgyhogy ha nem gáz, akkor én...
Ne kezdj velem, Marilyn Manson, mert lebirkózlak!
Te le akarsz birkózni engem?
- Most komolyan, birkózni akarsz? - Birkó!
- Birkózhatunk! - Ugyan, apa, ne verekedj... - Birkó!
Marilyn Mansonnal! Egyike a kedvenceimnek!
Hallod, apa?! A kedvence vagyok, baszki!
Oké, oké... kevergesd meg még egyszer a szart, rendben?
Most felteszem a kérdést a nagyérdeműnek:
Lehet igazi művészetet alkotni anélkül, hogy elpusztítanánk magunkat?
Én azt mondom, igen.
Én is.
Abszolút elképzelhető.
De a drogok szórakoztatóbbá teszik a dolgot.
Tetszik ez a csajszi.
Bumm!
Brunyálnom kell, és talán hányni is.
- Ugyan már! - Gyere!
- Na jó... - Becca, csak...
kérlek, csak... csak... maradj itt, és vigyázzatok, hogy le ne nyeljen semmit!
Tűnjünk innen a fenébe, azonnal!
- Mit művelsz? - Ezek a srácok teljesen kész vannak. Le fog esni neki is.
Végül... Csak hagyjuk itt... és megérti.
- De hát élvezi! - Anya, egy képet!
Te most viccelsz?
- Te vagy az, Charlie? - Ja.
- Mi tartott ilyen sokáig? - Hát... én... tudod...
a női mosdóba mentem.
Szerintem félreértettem.
Na, gyere be!
Tricia! Jól nézel ki.
Na jó.
Meg kell valljam,
ez már most jobb,
mint a legutóbbi mosdóbeli huncutkodásom.
Ne hívj Triciának! Most nem Tricia vagyok, hanem Hannah.
Értem, ez afféle...
- többszörös személyiség dolog, vagy... - Nem, te butus, ez a weboldalam.
"Hannah, a háziasszony"? Ismered, ugye?
- Nem hinném. - Ez fura.
- Pedig nagy pornórajongónak néztelek. - Az is vagyok!
- És fizetős oldal? - Hogyne.
Ja, mindjárt gondoltam. Mert én nem igazán szeretek fizetni a pornóért.
- Ez a heppem. - Oké, pszt!
Most már ne beszélj!
Szeretném, ha felvennéd nekem.
Mit... vegyek fel pontosan?
Leszoplak, és te felveszed.
Aztán szanaszét spricceled az arcomat.
Ez meg az én heppem. Erről vagyok híres.
Minél jobban szétspriccel, annál jobb. Kerüljön a szemüvegemre, mindenhova.
Ezt szeretik a rajongók.
Oké. Ez egész jó cucc.
Ezt inkább vedd fel.
- Tényleg? - Igen.
- Gondolom, nem akarod mutogatni az arcod, ugye? - Ja, inkább nem.
- Jó ötlet. - Ugye, ugye!
- De volt ez már másnak is... - Vedd fel azt a kurva maszkot!
- Nem számít, mindegy. - Vedd már fel! Helyes!
Pik-pakk!
- Jó? - Ja.
- Jól néz ki? - Megfelel. Jó lesz.
- Na, kész vagy? - Igen.
Akkor fogjunk hozzá!
- Vedd elő a farkadat! - Ja, ez jó ötlet.
Ja. És ne feledd: az arcomra, rendben?
- Oké. - Figyeltél?
- Igen. - Oké, Figyeltél?
Ja!
Ember!
Ez meg mi volt?!
Elpazaroltad a tölteted!
Az arcomra kellett volna élvezned!
Jó... de ez az egész helyzet... nagyon izgató volt.
- Nekifutunk még egyszer? Tudok jobbat is... - Nem, felejtsd el!
Inkább húzz innen a picsába, te szerencsétlen!
És kérem a maszkot!
Gyorsan!
Istenem! Lódulj!
Akarod tudni a jó házasság titkát?
Figyelj oda a nejedre, legalább néha!
Mi olyan nehéz ebben?
- A közös játszás még áll? - Dehogy!
Szia... csődör!
Ó, jaj!
Tudtam, hogy nem fogsz elmaradni túl sokáig.
Igazából a lányommal jöttem.
Azért hoztam el, hogy bemutassam neki a drog- és alkoholfogyasztás veszélyeit.
- És hogy megy? - Nem jól. Egyáltalán nem jól.
Bejártad már a házat?
Azt hiszem, még nem.
Sok itt a szoba.
Sok itt a sarok meg a zeg-zug.
Sok helyen lehet összebújni és eltűnni szem elől.
Nem igazán szeretnék eltűnni szem elől.
Sőt, inkább vissza kéne mennem a háborús zónába,
mielőtt még teherbe esik valaki.
- Hé! - Igen.
Tudtad, hogy Atticus középkori kínzóeszközöket gyűjt?
Nem, de ez az információ egyáltalán nem lep meg.
Tudod, mi az a melltépő, Hank?
Nem, de eléggé magától értetődőnek hangzik. És durvának.
Cafatokká tépte azoknak a nőknek a mellét,
akiket házasságtörésen értek.
Miért? Miért kell tönkretenni egy tökéletesen jó mellet?
- Ennek semmi értelme. - De édes vagy!
Köszönöm!
Nem, nem, nem! Nem a tiédre gondoltam!
Szerinted nem szépek?
Dehogynem, nagyon dögösek!
Gyönyörű dudáid vannak.
Csakhogy illetlen dolog a másik ember melléről beszélni.
Érted, mire gondolok?!
Azt én döntöm el, mi illetlen.
Nem vagyok benne biztos, hogy neked kéne.
Fogd meg őket!
Ó, nem, jó így is.
Gyerünk, nem akarod megfogni?
Na jó, esetleg egy... esetleg egyszer...
Ó, Istenem!
De régóta nem markolt meg rendes férfikéz!
Karen!
Ez csak egy mellvizsgálat.
Csak csomókat keresek.
Szerintem rendben vagy. Nem lesz semmi gond.
Neked is megcsinálom ugyanezt. Bárhol, bármikor.
Tudod, hogy igen.
Persze.
Szóval, Marilyn Manson épp most próbál rádumálni a lányommal egy édeshármasra.
Á, ez az én végszavam.
Oké, Becca, vágom. Feladom!
Ez túlságosan is jó buli.
Ha a te korodban lennék, és ez történne velem,
én is azt mondanám a szüleimnek, hogy kopjanak le és forduljanak fel.
Az apám meg jól pofán vágna, de az már egy másik történet...
- Mi most elmegyünk. Itt hagyunk, hadd szórakozz a hősöddel. - Mi? Mi?
Te meg mi a fenéről beszélsz?
Anya, apa, nyugi, ugyan már! Vigyázni fogok a lányotokra.
Nézzétek meg ezt az arcot! Ugyan már! A lánynak kutya baja lesz.
Készítünk egy kis sütit,
kísértethistóriákat mesélünk, elbeszél- getünk a kedvenc sorozatgyilkosainkról.
Hajnalra haza is viszem. Ígérem!
Becca, fényképezd le, ahogy ráülök, mielőtt felébred.
Elég, Manson!
Elég a golyókból, Manson!
Túl sok a golyód!
Szállj le rólam!
- Apu? - Igen, kisfiam?
Hová tűntél ma?
Hogy érted?
Túl sokáig voltál a mosdóban.
Ja, igen!
A csirkefalatoktól megfájdult apa pocija.
Nagyvécére kellett mennie.
Jó éjt, anyu!
Jó éjt, apu! Szeretlek!
Ó, kisfiam!
Jó éjt, kicsim!
Annyira boldog!
Merthogy így kéne lennie a dolgoknak.
Így kéne elaludnia minden este.
Ja, ez egy szép kis mesevilág, Charlie.
De valódi életben nem így mennek a dolgok.
Talán így kéne menniük.
Miért nem tudjuk megteremteni... őérte?
Azért, mert az emberek, akik összehozták,
nem passzoltak össze.
Biztos vagy ebben?
Igen, egészen biztos.
Azt hiszem, még a válási papírjaink is bizonyítják.
Na jó, tudod, mit?
Követtem el hibákat, Marcy.
Te is követtél el hibákat.
De talán ideje lenne túllépnünk ezeken a dolgokon végre,
hogy komolyan újrakezdjük.
Mintha az olyan könnyű lenne.
Lehet, hogy az is.
Még mindig szeretlek, Marcy.
Mi?
- Miért mondod ezt nekem? - Nem tudom.
Nem tudom, csak kibukott.
Az ilyesmit tartsd meg magadnak!
Nem tudom! Mert ha érzek valamit,
- szeretem ki is mondani. - Jó neked.
Én viszont végeztem veled.
Végeztem Stuval.
Végeztem a férfiakkal.
Tényl... vagyis mostantól a nőkre buksz?
Nem, te ökör!
Pfuj!
Hagyd abba!
Még felébreszted a gyereket.
- Na jó, ez hülyeség! Nem bírom már. Bemegyek. - Várj már egy percet!
- Legyen az ő döntése! - Nem, bemegyek.
- Ismerem. Egy percen belül kijön. - És mi van, ha elrabolta,
és eladja szexrabszolgának?
Rocksztár, Karen, nem szexrabszolga-kereskedő.
Lehet akár mindkettő is.
Gyorsan, siessünk! Már keres!
Le akarta filmeztetni velem, ahogy lekakálja Atticust.
- Ez meg az én végszavam. - Jó kislány!
Na, mit tanultunk ma, emberek?
Szerintem azt, hogy vannak dolgok, amik sose változnak.
Ez kicsit kötözködésnek hat, hölgyem.
Mit értesz alatta?
Amit én ma tanultam, már mind tudtam.
Tudom, hogy szerettek engem, tudom, hogy törődtök velem.
Tudom, hogy a drogok jók és rosszak is, meg veszélyesek és szórakoztatók.
Azt is tudom, hogy azok a fickók buggyantak. Én sose leszek ilyen.
Csak megpróbálom magam felmérni.
Tudom, hogy ez ijesztő számotokra,
de egyszerűen meg kell bízzatok bennem.
Menni fog?
Azt hiszem.
Hát nem hagysz éppen sok egyéb választási lehetőséget.
Nagyszerű!
Örülök, hogy ezt is tisztáztuk.
Megyek is a szobámba.
Biztonsági ellenőrzés!
Ön pakolta be a csomagját, hölgyem?
Nicsak!
Mi?
Ezt megtarthatod.
Ez komoly?
Jó éjt!
Teszek róla, hogy ez egyenest a rendőrségi bizonyítékraktárba kerüljön.
- Szigetelünk? - Nem.
Szegecselünk?
Nem. Mi? Mit akarsz te szegecselni?
Az esztelen tervedet, mellyel a lányodat
a droghasználat veszélyeire akartad oktatni?
Lehet, hogy a tervem nem alakult éppen terv szerint,
de lehet, hogy mégis. Lehet, hogy egy zseni vagyok.
De lehet, hogy csak azért mentünk oda, hogy találkozhass vele.
Kivel, Natalie-vel?
Ó, Istenem, Karen!
Miért szarsz oda, ahol eszel?
Ez undorító.
Az volt undorító, ahogy a kezeiddel taperoltad.
- Gyakorlatilag rákényszerített. - Tényleg?
Igen, és ki vagyok én, hogy kihagyjak egy tök élvezetes cicizést?
Végül is a házigazdám volt. Udvariatlanság lett volna vendégként...
Csak nem féltékeny vagy?
Nem, nem vagyok.
Dühös vagyok.
Dühös, mert elcseszed a mostani egyetlen munkám.
Karen, az a nő gyakorlatilag rám mászott. Szerintem boldogtalan.
Kész szörnycirkusz van náluk. Nem is nagyon lehet hibáztatni.
Én pedig láthatóan hús-vér férfi vagyok.
A való világból.
Persze.
És te vagy a tökéletes pasi, aki enyhítheti a fájdalmát és szenvedéseit.
Nem az én hibám.
Mintha egyfajta otthonosság sugározna belőlem,
- jelzőfényként az elégedetleneknek. - Elképesztő vagy.
Nem akarok én tőle semmit, Karen,
ami szépen kijön, mivel az, akitől mindent szeretnék,
pont nem akar tőlem semmit.
Ó, helyes! Végre egyetértünk valamiben.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Ó, Istenkém!
Ophelia annyira dühös lesz rám!
Ophelia!
Évek óta most szeretkezünk először...
és ez jut először eszedbe?
Na...
neked milyen volt?
- Jó volt. - Jó?
Hát, kezdetnek ez is megteszi.
Ismerős volt...
egy nem teljesen kellemetlen értelemben.
És majdnem addig kibírtad, hogy anyuci is eljuthasson a csúcsra.
Tudom, mennyire király volt, mi?
Szerintem azért, mert ma már rendesen megcsapoltam a vezetéket.
Pfuj!
- Hol? - Itt.
A zuhanyzóban.
Ez a napi rutin.
- Emlékszel. - Igen.
Na és milyen volt a játszóház?
Egészen ijesztőnek találtam.
Te, volt ott egy anyuka...
Tricia.
Igen, honnan tudod?
Mert mindenki ismeri Triciát.
Megpróbál lefeküdni az összes apukával.
Van egy weboldala is.
Az a címe, hogy "Hannah, a háziasszony".
Ácsi!
Csináltál vele valamit?
Dehogy!
Istenem!
Na jó.
Ezt nézd meg!
Ó, Istenkém!
Jesszusom!
Ezt a palit nézd!
Ez milyen topa!
Aztán szanaszét spricceled az arcomat.
- A szemüvegemre is. - Ó, Jézusom!
Bármikor megismerném azt a görbe cerkát.
Szép!
Apa!
Lányom!
Ez az, aminek gondolom?
Hát persze.
- Volna kedved belenézni? - Természetesen.
Megtiszteltetésnek venném.
Súlyos egy kötetnek látszik.
Szavak, szavak, szavak.
Gratulálok, szívem!
Tudod, legyen jó, rossz, vagy valahol félúton,
akkor is óriási teljesítmény. Óriási!
Miből gondolod, hogy rossz lehet?
Így beszél egy igazi író!
- Jól vagy? - Igen.
Csak egy pillanatra olyan volt...
mintha helyére billent volna az egész világ.
Mint a régi szép időkben.
Szeretlek, apa.
Én is szeretlek, szívem.
Légy óvatos, rendben?
Úgy lesz, apa.
Ígérem!
Köszönöm ezt a nagyszerű napot!
twitter.com/halamita halamita.blog.hu