Az előző részek tartalmából...
Susan rájött, hogy Julie babájának Porter az apja.
Nem, egy örökbefogadó lesz az apa,
aki mélyreható interjúkon esett át és ellenőrizték a hátterét.
Álljatok le mind a ketten!
Meg akarom tartani.
Majd Lynette is megtudta...
Nem, nem, nem!
Nem lehet gyereke!
Gaby vendéget fogadott be...
Kirúgott Karen.
Karen pedig rossz hírt kapott.
Kiújult a rák.
Ben pénzügyi gondjai megkongatták a vészharangot...
Gyerünk a kórházba!
Így Renee közbelépett.
Általában nem fogadok el csekket, de tudom hol laksz.
Orson visszatért...
Mit szólnál egy kis levegőváltozáshoz... Maine állam?
Egy tervvel.
El sem fogod hinni, hogy mindez hová vezet majd.
Lynette hozzá volt szokva, hogy gyerekei nevelésénél csak magára számíthatott.
A férje gyakran üzleti úton volt...
vagy fontos találkozókra sietett...
vagy golf edzésre lopózott ki.
De csak mert Lynette hozzá volt szokva, hogy mindent maga csináljon...
Végeztél már?
Nem jelentette azt, hogy szereti is.
Igen, végeztem.
Köszönöm a segítséget.
Oké, meg szeretném köszönni, hogy mind a ketten itt vagytok.
Tudom, aggódtok a döntésem miatt, hogy egyedülálló apa akarok lenni.
Nem, nem aggódunk.
Inkább pánikolunk és rémültek vagyunk.
Nos akkor tájékoztatnálak benneteket, hogy ettől a naptól fogva
mindent az irányításom alatt tartok.
Szereztem egy állást.
Csak egy éttermi meló, de rendes fizetést kapok,
valamint fizetik az én és a baba egészségbiztosítását.
Ez igazán jó hír.
Lynette, nem mondod a fiunknak, milyen nagyszerű hír ez?
Én még várok a de részre.
Ide nem kell de.
Porterrel van szó. Mindig van egy de.
De...
Nem biztosítanak gyerekfelügyeletet.
Egy étteremben? Milyen fura.
Általában helyet szoktak kihagyni a késes blokk és az olajsütő között.
Szóval szükségem lesz egy kis segítségre a baba körül.
Mekkora segítségre?
Nem tudom.
8 órára...
egy nap...
minden nap amíg...
18 éves nem lesz?
Nem. Amíg szuper okos nem lesz és 15 évesen befejezi az egyetemet.
Drágám, ő nem lesz szuper okos.
Lynette.
Sajnálom, Porter.
Nem mondom többé, milyen rossz ötlet megtartani ezt a babát.
Felnőtt vagy, te hozod a döntéseid,
én pedig éppen most kezdtem megbékélni ezzel.
De?
De nem nevelhetem fel a gyerekedet.
Alig tudunk erről az egyről is gondoskodni.
Várjunk!
Várj! Hova lett?
Azt hittem, figyelsz rá.
De ez a te házad.
Sajnálom.
Más megoldást kell találnod.
Megtaláltam!
Nem tudom, mire számítottam amikor arra gondoltam,
hogy vigyázhatnál a gyerekemre.
Mármint mégis csak a nagyanyja vagy.
Boldog vagyok, hogy a nagymamája lehetek.
Tele fogom zsúfolni plüss állatokkal a szobáját.
Jégkrémmel fogom etetni a hátad mögött.
Nem érdekel, ki mit szól, de el fogom kényeztetni.
De amikor jön a neheze, végeztem.
Vagy csak kicsit segítek.
Oké.
Vettem az adást.
Ezek szerint találnom kell egy idegent, aki majd vigyáz a kicsi Lynette-re.
Lynette?
Utánam akarod elnevezni a lányodat?
Ez igazán megható.
De nem változtat semmin.
Igen, Lynette Scavo segítség nélkül nevelte fel a gyerekeit...
Tessék.
Gyakorolj!
És eldöntötte, hogy Porter is ezt fogja tenni.
Született feleségek 8. évad 15. rész
Szüksége van rám
Fordította: GeoDori és B. Orsi
Orson Hodge-nak volt egy terve.
Elhatározta, hogy visszaszerzi egy nő szívét...
Akinek elvesztését sosem tudta kiheverni.
Olyan mélyen szerette, hogy hajlandó volt türelmes lenni...
minden aprócska részletet figyelembe vett,
addig a pillanatig, míg végül Bree már csak egy karnyújtásnyira volt.
Rendben, kinyithatod.
Mi ez?
Csak egy kis inspiráció, amit ebbe a könyvbe szedtem össze.
Akartam mutatni néhány képet a Maine-i házamról.
Pont a parton van.
Nézd! Látod? Van itt egy világítótorony.
Ezek a képek lélegzetelállítóak.
A valóságban még szebb, amikor hallod a hajókürtöt és...
beszívod a tengeri levegőt.
Máris érzem.
Orson el sem tudom mondani, hogy ez mennyire boldoggá tesz.
- Most éppen erre van szükségem. - Pontosan.
Megérdemelsz egy kis pihenőt mindazok után, amin keresztülmentél.
A gyilkosság, a nyomozás, azok a vérfagyasztó levelek.
Levelek?
Igen, az, amit a gyilkosság után kaptál,
a másik pedig amit Chuck Vance halála után.
Sosem meséltem neked a második levélről.
Ez igaz. Lynette-től hallottam.
Beszéltél Lynette-tel a levelekről?
Igen. Aznap, mikor átjöttek a lányok.
Véleményem szerint nagyon indiszkrét volt tőle, de...
Egy újabb példa, hogy miért nem lehet megbízni azokban a nőkben.
Hadd mutassam meg ezt! Ez a kedvencem.
Ez a darabka föld?
Friss termőföld rálátással az óceánra.
Tökéletes hely a kertednek.
Orson nem is emlékszem, mikor voltam utoljára ennyire izgatott.
Te már mindent elterveztél, igaz?
Reméljük, drágám.
A doppler radarunk elszórtan jelzett esőfelhőket,
melyek kelet Pennsylvaniából egyenesen nyugat Pennsylvaniába tartanak.
Akkor most jöjjenek...
Már a boltban is hallottam.
Jaj ne! Valamelyik lányodnak szülinapja lesz?
Bele se merek gondolni, hogy bánnak a tortával.
Nem. Ez Carlosnak lesz. Csütörtökön jön haza.
Te pezsgőt vettél egy olyan fickónak, aki éppen elvonóról jön?
Csak nem kifogytak az ópiumból?
Nem, ez nekem lesz.
Ez az egész elvonó nagyon stresszes volt a számomra.
Szóval mikor hazajön, nézi, amint leiszod magad?
Meg a lufikat is.
Ez a srác nagyon sok mindent megtesz érted.
Ezt meg hogy értsem?
Miért nem tudsz másra is gondolni egyszer az életben?
Igazad van. Borzalmas itt lenni.
Szóval miért nem sétálsz ki egyszerűen az ajtón?
Hidd el, elmennék, ha volna hova.
Nos, ahogy a lufik is mondják, Carlos hamarosan haza jön.
Tehát mi a terved?
Azt gondoltam, nézhetnénk kosármeccset, talán grillezhetnénk.
Carlos mindig is szerette a farhátamat.
Tudod, még ki szereti?
- Karen. - Igen, tudom.
Én steakről beszélek Roy!
Nem jött el az ideje, hogy tisztázzatok mindent?
- Küldj neki virágot! Légy kedves! - Már próbáltam.
Ha kellek neki, tudja hol vagyok.
A szünet után válaszolunk minden
égető kérdésre a légnyomással kapcsolatban,
szóval maradjon a képernyő közelében!
Minden rendben volt Julie-val?
Időben odaértünk a vonathoz.
Szerintem már égett a vágytól, hogy visszamenjen a suliba.
Reméltem, hogy meggondolja magát és visszajön veled.
Tudod mit, anyu? Úgy döntöttem, maradok.
- Adj egy kis időt neki. Sosem tudhatod. - Szerintem tudom.
Porter? Minden rendben van?
Nem. Minden egy szívás.
Azt hittem, van állásom, de anyu azt mondta, nem elég jó.
Szóval életrajzot írtam.
Nos, ez jónak tűnik.
Mármint bármelyik főnök jól járna veled.
Mivel fiatal és energikus vagy.
Újság kihordói tapasztalatod van, jártas vagy a harcművészetekben,
a helyesírásban már nem annyira.
Mi volt az a munka, ami nem volt elég jó anyukádnak?
Felszolgáló a Carlyle-ban.
Tudom, hogy bénán hangzik, de ez az első lépés.
Órákat fogok venni, üzletről fogok tanulni...
Megpróbálom bedolgozni magam a vezetőségbe.
Vagy nyitok egy saját éttermet, ahogyan a szüleim is csinálták.
Nahát Porter, ez igazi tervnek tűnik, ami jó is.
Igen. Csak egy baj van. Nincs gyerekmegőrzőjük.
- El kellene vállalnod az állást. - Mit csináljak a babával?
Nos, szerencsédre Széplakon van a legjobb gyerekmegőrző.
Porter, én vagyok az. A gyerekmegőrző.
Ha megszületik a baba, bedobhatod hozzám, amikor csak szükséges.
El fogom kényeztetni.
Nem bánná, ha egész napra magánál ragadna?
Ő egy kisbaba. Ki bánná?
Például az anyukám.
Nos, számomra ez egy valóra vált álom lenne.
Őszintén, szívességet tennél vele.
Köszönöm, Mrs. Delfino.
Tudod, mit?
A lányom gyerekét fogod felnevelni.
Azt hiszem. itt az ideje, hogy Susannek hívj.
- Vagy nagyinak. - Nem. Susannek.
A fenébe!
Mit csinálsz?
Én csak láttam, hogy virágod jött és meg akartam lesni, kitől.
- Tudni akarod, kitől? - Nem.
Roytól! Vissza akar kapni!
Láttam, hogy Bree kertjében vágtad a rózsákat.
Nem láttad. Öreg vagy. Nem láthatsz mindent.
Olló van a zsebedben.
- Neked van olló a zsebedben! - Vérzik az ujjad.
Neked vér... Rendben, bemehetek?
Gyere!
Figyelj, Roy lehet, hogy túl büszke virágot küldeni neked,
de hiányzol neki.
Mindegy.
Miért viselkedsz így?
Hagyd ezt az ostoba viselkedést és fogadd vissza!
- Megőrül érted. - Komolyan?
Akkor miért te jöttél és nem ő?
Mert ennek az egésznek kicsit én vagyok oka.
Én szítottam az ellentéteket, mert valljuk be, önző vagyok.
A lányaim kezelhetetlenek voltak,
Roy pedig egy zseni, aki még a szart is kiijesztette belőlük.
De Carlos haza fog jönni, így azon vagyok, hogy ismét turbékoljatok.
Ne foglalkozz ezzel, Gaby!
Ez nem fog összejönni.
Mi van kettőtökkel?
Nos, ez nem a te dolgod!
Most pedig vidd a lopott virágodat és az ollódat és...
Karen, mi a baj?
Semmi.
Új gyógyszert kaptam.
Néha kicsit szédülök.
Nem nézel ki valami jól.
Megyek és lefekszem...
Karen! Karen!
Te jó ég! Te jó ég! Oké.
Helló! Mentőre van szükségem.
Lila akác köz 4358.
Sziasztok, srácok!
Mit folyik itt?
Segítek Mrs. Delfinonak kifesteni a gyerekszobát.
- Gyerekszoba? - Ez egy szoba, ahol a babák élnek.
Igen tudom, köszi. Miért kell Susannek gyerekszoba?
Nem mondtad el neki?
Elvállaltam, hogy vigyázok a babára, így Porter kezdhet az étteremben.
Igen. Mondta, hogy nem akarod, hogy mindig nálad legyen,
én pedig örömmel elvállaltam.
Ez... nagyon kedves tőled.
És természetesen mondanom sem kell, hogy bármikor átjöhetsz
és játszhatsz az unokámmal.
Unokánkkal. Bocsi.
Anyu, kérdezni akartam, hogy elvihetem-e a régi bölcsőt?
Az én bölcsőmet? Amiben mind az öten aludtatok?
Igen.
Ezért gondoltam, hogy jó lenne.
Most már az én gyerekem is alhat benne.
Nem megható?
De. De az.
Renee. Mit csinálsz itt?
Tanulok újabb tíz módot a kelkáposzta elkészítésére.
És tudatni akartam veled, hogy a pénzügyi gondjaidnak vége.
Ezt hogy érted?
Találkoztam az uzsorásoddal. És kimondom, amit sose gondoltam volna,
rendeztem a tartozásod.
Most már csak a gyógyulásoddal kell törődnöd.
Mondtam, hogy ne csináld ezt.
Szerintem azt akartad mondani, köszönöm.
Komolyan mondom.
Nem akartam, hogy belefolyj ebbe.
Nézd, ha mi továbbra is együtt fogunk lógni,
akkor tudnod kell rólam valamit.
Azt teszem, amit akarok.
Köszönöm. De tisztázni akarom ezt a dolgot.
- Vissza fogom fizetni a pénzedet. - Tudom.
És ez valószínűleg sokáig el fog tartani.
Jó hír, hogy nem megyek sehová.
Évekbe telhet.
Csak feküdj ott és légy aranyos.
Gyere be! És ne a baltás gyilkos legyél!
Szia!
- Szia! - Sziasztok gyerekek, apu itthon van!
Mi a helyzet Tom? Nem vagy elfoglalt mostanában?
Pont ezért vagyok itt.
Parker, Penny itt vagytok?
- Sziasztok, skacok! - Szia, apu!
Pakoljatok be a táskáitokba!
Már próbáltam, Tom. Visszajöttek.
Arra gondoltam, megszabadítalak tőlük a tavaszi szünet hátralévő részére.
Hozzád megyünk?
- Igen, igen, igen. - Király!
Már így is sok cuccotok van nálam, szóval kevés ruha is elég!
Ez valóságos?
Elviszed a gyerekeket egy egész hétre?
Nos, miután Porterrel beszélgettünk, elgondolkoztam azon,
hogy igazán sosem volt elég időd magadra.
Mikor nem voltam a városban, a gyerekek hetekig veled voltak. Szóval...
Tartozom neked.
Ha nem váltunk volna el, akkor én most...
Mindegy köszönöm.
Sokkal könnyebb lesz, hogy csak Paige és én maradunk.
Nem, nem, nem. Paige-t is viszem.
Ki fog rá vigyázni, amíg dolgozol?
Jane.
Rég nem vigyázott már kisgyerekre.
Már tényleg alig várja.
Oké, ez igazán nagylelkű.
És itt jön a csorda.
- Szia, anyu! - Várjatok! Várjatok! Kérek egy ölelést.
Szia! Jó szórakozást! Szeretlek.
Jó szórakozást!
- Szeretlek anyu. - Én is.
Szóval, mit fogsz kezdeni a nagy szabadságoddal?
Ez egy olyan probléma, amit alig várom, hogy megoldjak.
Szia, Paige! Köszönöm.
- Beszéltem az orvosoddal és már tudom. - Tessék?
Az orvosok nem beszélhetnek a betegeik állapotáról.
Akkor igen, ha családtag vagy, anyu.
Miért nem mondtad el senkinek, hogy kiújult a rák?
Mert ez alkalommal nem fogom legyőzni.
Nem tudhatod.
De tudom.
Akkor ezért lökted el magadtól Royt.
Nézzenek oda, milyen okos a lányom, kisakkozta.
- Semmit nem tud róla? - Nem és nem is fog.
De ez egy ijesztő dolog. Hagynod kellene, hogy segítsen.
- Miért, hogy ő is nyomorult legyen? - Karen.
Roy egyszer már keresztülment ezen az első feleségével.
Nem fogom még egyszer keresztül rángatni.
Könyörgöm neked, Gaby.
Ne tedd ezt vele! Ne mond el!
Tudod, mi kellene ide? A gyerekágy fölé egy függő, pici csillogós pillangókkal.
- Azok Julie kedvencei. - Csillogós pillangók.
Felragaszthatnánk a nevét nagy fényes betűkkel a falra.
- Kitaláltál már valami nevet? - Tulajdonképpen a Lynette-re gondoltam.
Egy babának? Hadd gondoljam át.
Tudod mit csinálhatnánk még? Egy falfestményt.
Mondjuk Micimackót, amint beragadt a feje a mézes bödönbe.
Hoztam nektek kávét srácok, de úgy tűnik valakinek nincs rá szüksége.
Ez nem a koffeintől van. Hanem a babától.
- A cukor hol van? - A konyhában.
- Otthon fogja érezni itt magát a baba. - Nos, ezért csinálom ezt.
Julie ágyát meg fogod tartani?
Hát ő volt itt előbb.
És emellett ha hazajön, valahol kell aludnia.
Igaz. Szóval, ha látogatóba jön,
1.5 méterre fog aludni attól a babától, akit nem akart.
Szerinted el kéne tennem Julie ágyát?
Szerintem tedd azt, ami boldoggá tesz.
- Megtaláltad a cukrot? - Hát ezt kerestem!
Reméljük, Julie-ra fog hasonlítani.
Ez az a dolog, ami az agyamra megy.
Ha Marmaduke megenné a párnámat, fejbe lőném.
Nem, Gaby. Nem lőnék le igazából egy kutyát. Csak vicceltem.
Csak tegnap jöttem rá,
hogy sosem hallottalak az első feleségedről beszélni.
- Miriamról? - Még a nevét sem tudtam.
Miriam.
Mennyi ideig voltatok házasok?
39 évig. Meghalt két héttel a 40. házassági évfordulónk előtt.
Te jó ég! Rák igaz?
Agyi. A fene vinné azt a fajtát! Egy igazi rohadék.
Ez lehetett a legrosszabb dolog, amin keresztül mehettél.
Azt gondolnád.
- Várj, úgy érted, nem az volt? - Furán hangzik.
Ezt nehéz megérteni.
- Meg akarom érteni. - Oké.
Ha szeretsz valakit hosszú ideje, lustává válsz.
Azt hiszed tudja, így nem mondod neki, nem mutatod ki.
De amikor tudod, hogy el fogod veszíteni,
és nem lesz ott, hogy hallja...
Kölyök, légy biztos benne, hogy a nap minden percében tudja.
- Annyira sajnálom, hogy felhoztam. - Ezeket? Kiérdemeltem őket.
Ott voltam Miriamnak.
Elmondtam, amit mondani akartam neki, fogtam a kezét, amikor rémült volt.
Ezek egyáltalán nem zavarnak.
Ó, Roy. Ígéretet tettem valakinek, de meg kell szegnem.
Renee. Örülök, hogy ismét látom.
Uzsorás és Jehova tanú egyszerre? Nem egy gyakori párosítás.
Mi az?
Szégyellem elismerni, de szörnyű könyvelő vagyok.
A csekk, amit a barátod kölcsönére állítottál ki?
Rossz összeg szerepelt rajta.
- Szóval azért jött, hogy visszaadjon? - Nem igazán. Nagyon tetszik ez a ház.
Mondja csak, tűz esetén a biztosító mennyit fizetne egy ilyen helyért?
Oké, miért nem fogja a hegedűtokját,
és gurul vissza a nagy cadillacjén a Keresztapa filmbe, ahonnan jött?
- Nem fog megfélemlíteni. - Biztos ebben?
Így végzem a munkámat, és jól megy az üzlet.
Fogtam.
Látta az édes kertvárosi szomszédokat és gondolta, megvezethetem őket.
Nos hadd áruljak el valamit! Én nem ilyen helyről jöttem.
Már mindent megkapott, amit kaphatott. Végeztünk.
Én vagyok az, aki eldönti, hogy mikor végeztünk.
Még találkozunk.
- Ez minden? - Azt hiszem.
Nem vetsz egy utolsó pillantást az utcára, hogy az emlékezetedbe vésd?
- Miért? Csak egy hónapot leszünk távol. - Valóban?
Valaki azt mesélte nekem, hogy miután megkóstolod
a maine-i homáros zsemlét, többé nem akarsz majd visszajönni.
Nem szaladtunk kicsit előre?
Ígérd meg, hogy nyitott leszel az új élményekre!
Rendben. Nyitott.
Tudom, hogy ostobán fog hangzani, de tudod, miért vagyok izgatott?
Mert végre felvehetjük azokat a kalapokat,
amiket arra az alaszkai túrára vettünk, amire aztán nem mentünk el.
Jesszusom! Az enyémet otthon felejtettem.
- Orson! - Majd veszünk egy másikat.
De az nem lesz ugyanaz. Belehímezték a monogramunkat,
és mindig úgy képzeltem, hogy majd egy csodálatos utazáson fogjuk viselni.
Semmi gond. Megállunk nálad és elhozzuk.
A lakásomon?
- Nincs erre időnk. - Ne légy ostoba! Útba esik.
Amúgy meg a legtöbb ember nem ér oda a reptérre 4 órával hamarabb.
Nem! Nem mehetünk.
Tudod mennyi időbe telik átmenni a biztonságiakon egy tolószékesnek?
- Biztosan nem 4 órába. - Bree, kérlek.
- Valami baj van Orson? - Nem, nincs.
- Te remegsz. - Semmiség.
Csak ismersz engem és a pontosságot.
Nos, nem így kell elkezdeni a pihenést, amit megígértél.
Igazad van. Sajnálom, drágám.
Bocsánatkérés elfogadva.
Akkor tegyük meg az utolsó kitérőt az utazásunk előtt.
Most már indulhatunk a lakásodra.
- Szia! - Lynette, Porter nincs itt.
Tudom, de rosszul éreztem magam, mert mindent te csinálsz a gyerekszobában,
szóval felszabadítottam egy kis időt a naptáramban, hogy segíthessek.
Tudod, festeni, bútort pakolni, bármit, amire szükséged van.
Igazság szerint már készen vagyunk.
- Megnézhetem? - Persze. Gyere be!
Tudom, hogy a rózsaszín kicsit hagyományos,
de miután megláttam ezt a fekete-fehér ágyneműt a kiságyhoz, beleszerettem.
Olyan mint egy francia kislány szobája, nem gondolod?
Ki az a Sophie?
Porter ezt a nevet választotta a babának.
Porter úgy döntött, hogy anyád után nevezi el a gyerekét?
Pár tippet kért tőlem.
Érdekes. Nekem azt mondta, Lynette-nek fogják hívni.
Igen, tudom, de...
- Lynette baba? - Mi a baj vele?
Semmi. Csak a Lynette annyira te... vagy.
- Tényleg? - Hát igen.
És annyira magasra állítottad a lécet ennél a névnél.
Azt akarod, hogy ez az icipici kislány ilyen elvárásokkal nőjön fel?
És senki nem gondolta, hogy esetleg érdekelne a névcsere?
Jaj, nekem. Rosszul érzed magad miatta?
Azt hittem, te majd a mellék-nagyi leszel.
Nos, próbálom elérni, hogy a fiam megálljon a saját két lábán,
és azt hiszem, nem számoltam azzal, hogy te a rámenős nagyi leszel.
Feltételezem, a te szótáradban a rámenős segítőkészet jelent és azt,
hogy nem szólok bele semmibe ok nélkül.
Én bele akarok szólni. Ő az én unokám is.
Nem láttam, hogy berendeztél volna te is egy gyerekszobát a házadban.
Nos, talán fogok. Csak egy dologra van szükségem.
- Add vissza, Lynette! - Nem!
Porter azt akarja, hogy itt legyen. Szerinte ez adja meg az összképet.
Ja, mert Porternek olyan jó szeme van a designhoz.
- Mi folyik itt? Mi a baj? - Mi a baj?
Lynette-t Sophie-nak hívod, a fiamból pincért csináltál,
és az unokámból francia lányt akarsz faragni. Ez a baj!
Oké, ennek így semmi értelme, ez eszméletlenül kicsinyes.
Nos, nem annyira, mint ellopni más unokáját!
Az első látogatásom a lakásodra.
Be kell vallanom, kicsit szégyellem magam, hogy nem jöttem el korábban.
Igen, az igazat megvallva szégyellem, hogy milyen szerény hely.
Szóval ha nem bánod, jobb szeretném, ha kint megvárnál.
Egy perc és itt vagyok.
Szóba sem jöhet. Biztos vagyok benne, hogy igazán elbűvölő.
Valójában kész káosz. Tessék, kimondtam.
- Mit gondolhatsz rólam. - Ismerlek Orson.
Nálad a káosz azt jelenti, hogy nem verted fel a kanapé párnáit.
Menjünk be! Hozzuk el azt a kalapot!
- A csudába! - Mi az?
- Úgy tűnik, elfejtettem a kulcsot. - Jaj, drágám.
Még a fejem is elhagynám, ha nem lenne a testemhez rögzítve.
Persze így a kalapomat sem hozhatjuk ki.
A házmesternek van pótkulcsa. Leszaladnál hozzá az irodába?
Persze. Egy pillanat és itt vagyok.
Orson? Mindenhol kerestem, de nem találtam a házmestert.
Semmi gond. Kicsit buta vagyok.
Elfelejtettem, hogy van tartalék kulcs a táskámban.
Ez az egyik jó dolog abban, hogy tolószékes vagy.
Olyan, mintha mobil pénztárcád lenne.
Csak utánad.
Milyen barátságos hely.
És a párnáid természetesen fel vannak verve.
A célnak megfelelnek.
És most... kalandra fel!
- Nagyon lelkesnek tűnsz. - Köszönöm.
Ne bámészkodjunk! Még el kell érnünk egy repülőt.
És még meg kell állnunk egy újságosnál a terminálban.
A könyv, amit olvasok kész unalom.
És tudom mennyire nem szereted a gépen az ételt.
Talán bekaphatnánk valamit előtte.
Bree?
Te voltál? Te tetted?
Te írtad a leveleket?
Jézusom! Te ölted meg Chuckot.
Igen.
- Érted. - Tessék?
Le akart tartóztatni.
Valamit tennem kellett, hogy megállítsam.
Mindent azért tettem, hogy megvédjelek.
Megvédj? A levelek mégis hogy szolgálták ezt a célt?
A gyötrelemtől majdnem öngyilkos lettem.
Sajnálom, hogy így megviselt.
De tudtam, hogy semmi esélyem visszakapni téged,
hacsak nem választalak el a borzalmas barátaidtól.
Szóval megírtam a leveleket tudva,
hogy a lányok ellened fognak fordulni és így is lett.
De miért akartad, hogy ellenem forduljanak?
Mert tudtam már az első perctől kezdve,
hogy mindig csak a mellőzött második lehetek.
De ez nem volt elég nekem! Ez alkalommal nem.
Teljes egészében kellettél nekem. Ennyire szeretlek téged.
- Megőrültél. - Bree.
Bree, mind a ketten tudjuk, mit jelent egy bűnt elkövetni a nagyobb jóért.
Ne hasonlítsd magad hozzám!
A szeretteimet védtem meg. Te csak a saját önző vágyaidat hajtottad.
Nem, kettőnkért csináltam!
Előnyt akartál kovácsolni életem legsötétebb pillanatából.
Te egy beteges, szánalmas ember vagy, de tudom,
egyszer majd megfizetsz a bűneidért.
Bree, ne menj! Te vagy az életem!
Nos, te nem jelentesz számomra semmit. Soha többé nem akarlak látni.
Szia! Nem bánnád, ha bejönnék?
Nem, ma már úgy is kiabáltam egy Scavoval,
szóval folytathatjuk civilizáltan?
Ha Susanról van szó, megspórolhatod az energiádat.
Ugyan már Lynette! Tudom, mennyire törődtök egymással.
Szexelni akarsz velem? Ez tutira kicsapná nála a biztosítékot.
- Ezt passzolnám, de azért köszi. - Oké.
Nem értem, miért olyan mérges rám. Ő mondta,
hogy semmit nem akar Porter gyerekével csinálni.
Elmondhatok egy kis titkot? Ez volt az első reakciója a sajátjainál is.
Ezt nem hiszem el. Úgy értem, nagyszerű anya.
- Ennek így semmi értelme. - Akkor végre kezded érteni.
Nem hittem volna, hogy így ér véget az életem.
Olyan mintha prolivá válnék.
Lynette, én valaha az voltam. Te még csak a közelében se vagy.
Tényleg?
Elváltam, a gyerekem egyedülálló apa lesz,
nyilvános verekedésbe keveredtem...
Két hétre vagyok attól, hogy legyen egy mosógépem a verandán.
Ez alatt Susan mindent megkap, amit csak akar.
Nem hiszem, hogy Susan élete azon az úton menne, amit remélt.
Én csak azt tudom, hogy ő az, aki kifestette a gyerekszobát az unokánknak.
A fiaddal, nem a lányával.
Ez a helyzet Lynette-tel. Folyton panaszkodik,
hogy mindent neki kell csinálni.
De az ég mentsen meg, ha megpróbálsz tenni valamit érte.
- A sérült farkcsontom bizonyítja. - Ezt a hibát én is elkövettem.
És én elvettem feleségül. Szóval tudom.
- Mit csináltál? - Elvittem a gyerekeket egy hétre.
Először jól volt.
De aztán minden tizedik percben felhívott, hogy emlékeztessen,
adjam be Paige gyógyszereit és Parker biztosan vegye be fogszabályozóját.
Szüksége van rá, hogy hasznosnak érezze magát.
Figyelembe véve, hogy én is min fogok keresztül menni, érthető.
Pontosan.
Szóval, légy egy kicsit elnézőbb vele, Susan! Sokat veszített már így is.
Nem akarom, hogy téged is elveszítsen.
Szerintem ezért veszi úgy a szívére ezt a gyerekszoba dolgot.
Azt reméli, Julie majd fellelkesül a baba miatt és visszajön.
Az utolsó csepp dühöm is elszállt, és így már semmim se maradt.
De maradt. Megmaradt a barátod.
Mit meg nem teszel, csak hogy ne légy a feleségem.
Basszus! Tudtam, hogy nem kellett volna megbíznom az ugróbabban.
Neked hoztam.
Kicsit elsietted, nem? Még nem haltam meg.
Mégis mi a francot gondoltál?
Nem akartam, hogy ismét keresztül menj ezen.
Jóban és rosszban Karen.
A jó megvolt, most pedig...
Ha azt mondom, nem akarom, hogy itt légy?
Öreg nő vagy. Mit tehetnél ellene?
- Félek. - Tudom.
- Szia, Renee! - Csak azt akartam, hogy tudd
Ben eredményei most jöttek meg és minden normális.
Holnap ki is jöhet.
- Ez nagyszerű hír. - És van még más is.
Újra együtt vagyunk, amit meg kell köszönnöm neked.
Nem tettem semmit.
Dehogynem, mert ha megint összetöri a szívem, rajtad verem le.
- Azt mondtad, a kórházban vagy? - Igen.
- Maradt valaki a házadban? - Nem. Miért?
Csak mintha fényt láttam volna. Biztos semmiség, de azért megnézem.
- Mi a fenét keresel itt? - Van, aki a hangpostát használja.
Én jobban kedvelem a személyes átadást.
Szóval... miért nem húzol el, mielőtt még belekeverednél?
Késő.
Elfelejtettem, hogy te vagy a környéken a kemény legény.
Nos... én nem akarok bajt.
Soha többé nem akarlak látni.
Akkor meg kellene ölnöd.
Ne nyisd ki! Várj! Várj!
- Meglepetés! Isten hozott! - Ki csinálta ezt?
- Én voltam. - Komolyan?
Mert mikor a börtönből jöttem haza, üzenetet hagytál a frigón,
hogy dobd ki a szemetet volt sittes.
Nos, nem akarom, hogy többé így legyen.
Komolynak tűnsz.
- Mi történt? - Karennél visszatért a rák...
- Borzalmas. Ezért rúgta ki Royt. - Jaj, nekem.
Eszembe jutott pár dolog. Mikor összeházasodtunk, azt hittem az a vége.
De ez nem igaz. A halál az. Ezt senki nem mondta nekünk.
De mondták. Az esküvőnkön, amíg meg nem halunk.
Jaj, Carlos. A ceremónia előtt 4 pohár pezsgőt ittam meg.
Majdnem a nagybátyádhoz mentem feleségül.
Ugyan már, Gaby!
Mármint az, hogy egyszer majd valamelyikünk meg fog halni,
csak átfutott a fejeden.
Sosem gondoltam végig, mit is jelent ez valójában,
hogy egyikünk meghal, de a másik tovább él.
És ha te halsz meg először?
Nem hiszem, hogy végig tudnám csinálni.
Dehogynem.
Te vagy a legbátrabb ember, akit csak ismerek.
Gondold végig, miken mentünk keresztül! Te voltál a biztos pont az életemben.
- Igen? - Hát...
- Te és a whisky. De most már csak te. - Köszönöm.
De ha ez megnyugtat, választhatod a könnyebb utat is, halj meg te előbb.
Mi a helyzet a névvel? Ugye nem változtattad Sopra?
Mert az még a Lynette-nél is rosszabb.
A Lynette annyira nem rossz.
- Köszi érte. - Igen, hát...
Köszönöm, mindezt. Szükséged van még valamire?
- A szögek helyét be kéne glettelni. - Rajta vagyok.
- Halló? - Bree, itt Orson.
Figyelj ide! Soha többé ne hívd a házamat.
Biztosíthatlak róla, hogy most hallasz felőlem utoljára.
Mit akarsz Orson?
Gondolkoztam azon, amit mondtál. És igazad van.
A bűnök, amiket elkövetünk, megtorlást érdemelnek.
Teljes mértékű megtorlást.
Nehogy öngyilkosságot kövess el.
Az csak egy plusz bűnt tenne a listádhoz.
Nem kell ítélkezned felettem, Bree. Majd megteszi ezt más.
Viszlát... Örökre.
Igen.
Van idő, mikor szükségünk van egy kis segítségre.
Mikor a nagylelkűségünket kegyetlenséggel fizetik vissza...
Mikor csordultig telünk sajnálattal...
És mikor a jövőnk teljesen beláthatatlanná válik.
De aztán ott vannak azok, akiken nem már lehet segíteni,
és mikor rájönnek erre,
nem hagynak maguk után mást, mint pusztulást.